Номер провадження: 33/813/1076/20
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 р. відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,а також стягнуто судовий збір у розмірі 420, 40 грн..

Відповідно до вказаної постанови, 24.06.2020 р. о 12:40 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Деу», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні в м. Одесі з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкіряного покрову, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, та від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погодився із оскаржуваною постановою суду з огляду на наступне:

- не зважаючи на те, що матеріали справи містили суперечливі докази, суд ґрунтувався лише на власних переконаннях, беручи до уваги лише складені працівниками поліції матеріали, не заслухавши думки всіх сторін;

- суд не надав йому можливості реалізувати його право на правову допомогу, зокрема, грубо відхилив його заяву про надання права на захист;

- суд залишив поза увагою те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівниками поліції, в порушення вимог закону та підзаконних нормативно-правових актів, не було виписано йому направлення до лікарні та не доставлено до відповідного медичного закладу для проведення відповідного огляду;

- в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зазначено від проходження огляду на який саме стан сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) він відмовився;

- свідки у своїх поясненнях не зазначають наявність чи відсутність відповідних ознак наркотичного сп`яніння, які йому ставляться у провину та, окрім того, їх пояснення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не надавали показання в судовому засіданні під присягою;

- відповідно до внесених до закону змін, на теперішній час правопорушення, передбачені ч.ч. 1-4 ст. 130 КУпАП з 01.07.2020 р. віднесені до кримінальних проступків, а адміністративна відповідальність за вчинення вказаних правопорушень скасована, тобто інкриміноване йому, ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- матеріали адміністративної справи та протокол про адміністративне правопорушення складені працівниками поліції з порушеннями, зокрема, в матеріалах відсутня довідка про отримання ним посвідчення водія та відсторонення його від керування транспортним засобом, працівники поліції не виписували направлення до лікарні на проходження медичного огляду, в протоколі відсутні номери телефонів свідків.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 30.10.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв, тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення захисника Морозова В.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072675 від 24.06.2020 р. (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 24.06.2020 р. о 12:40 год. керував транспортним засобом «Деу», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні в м. Одесі з ознаками наркотичного сп`яніння: різка зміна забарвлення шкіряного покрову, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків;

- поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3 та 4 відповідно), згідно яких останні були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі;

- відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції (а.с. 5), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що суд не надав йому можливості реалізувати його право на правову допомогу, зокрема, грубо відхилив його заяву про надання права на захист, апеляційний суд в даному випадку погоджується із висновками суду 1-ої інстанції та критично відноситься до таких тверджень з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з`явився у вперше призначене судове засідання суду 1-ої інстанції на 29.07.2020 р. на 12 год., подав заяви про надання можливості ознайомитись із матеріалами справи та про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю реалізації свого права на правову допомогу (а.с. 12-13 та 14-15 відповідно).

Цього ж дня, 29.07.2020 р., ОСОБА_1 , відповідно до власноручної розписки, був ознайомлений із матеріалами справи та отримав копію диска з відеозаписом (а.с. 13), при цьому, заява останнього про відкладення розгляду була задоволена та судове засідання відкладено на 05.08.2020 р. на 12 год., про що ОСОБА_1 особисто розписався (а.с. 16).

Натомість, 05.08.2020 р. ОСОБА_1 , з`явившись в судове засідання суду 1-ої інстанції (а.с. 25), знову подав аналогічну за змістом заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю реалізації свого права на правову допомогу (а.с. 18-19), проте, із додатків до заяви вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги із захисником Морозовим В.Ю. ще 20.07.2020 р. (а.с. 20-21).

За викладених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції про те, що повторно подана ОСОБА_1 заява є безпідставною, оскільки останній скористався своїм правом на надання правової допомоги задовго до призначеного судового засідання 05.08.2020 р., що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами та бажанням затягнути розгляд справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки працівниками поліції не було виписано йому направлення до лікарні та не доставлено до відповідного медичного закладу для проведення відповідного огляду апеляційний суд до уваги не приймає та вважає їх такими, що спростовуються іншими дослідженими судами першої та апеляційної інстанції матеріалами справи в їх сукупності, зокрема, поясненнями свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, а також відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції, який також фіксує зазначені обставини відмови апелянта від проходження огляду.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не зазначено від проходження огляду на який саме стан сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) він відмовився, то такі доводи не відповідають дійсності, оскільки, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072675 від 24.06.2020 р. (а.с. 2) вбачаються, що ОСОБА_1 24.06.2020 р. о 12:40 год. керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тобто останній відмовився від проходження огляду в медичному закладі на виявлення стану саме наркотичного сп`яніння.

Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що свідки у своїх поясненнях не зазначили наявність чи відсутність відповідних ознак наркотичного сп`яніння, оскільки вимоги чинного КУпАП не передбачають обов`язкового зазначення свідками у особи будь-яких ознак сп`яніння, та, окрім того, заслуговує на увагу той факт, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом в стані такого сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків не могли бути прийняті до уваги, оскільки вони не надавали їх безпосередньо в суді, апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього дослідження в судовому засіданні пояснень свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень, що й було здійснено судом 1-ої інстанції. Окрім того, ОСОБА_1 не подавав до суду 1-ої інстанції жодних клопотань про виклик в судове засідання свідків та їх допит.

Що стосується посилань апелянта на те, що відповідно до внесених до закону змін, інкриміноване йому адміністративне правопорушення взагалі неможливо кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд такі твердження вважає помилковими з огляду на наступні обставини.

Так, 01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 р. (далі Закон), яким відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного огляду була виключена з ч.ч. 1 та 3 ст. 130 КУпАП та закріплена у ст. 286-1 КК України керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До набрання чинності вищевказаним Законом, тобто до 01.07.2020 р., КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, Касаційним кримінальний судом у складі Верховного Суду (далі ККС ВС) були розглянуті звернення голови Донецького апеляційного суду ОСОБА_4 (вх. №290/0/157-20 від 02.07.2020 р.) та секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мосьондза І.А. (вх. №289/0/157-20 від 02.07.2020 р.) та надано роз`яснення щодо вирішення питання про те, чи підлягають з 01.07.2020 р. адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП особи, які вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до 01.07.2020 року.

У зазначених роз`ясненнях суд звернув увагу на певні положення закону та дійшов наступних висновків.

Зокрема, відповідно до положень ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Таким чином, ККС ВС дійшов висновку про те, що до осіб, які до 01.07.2020 р. вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, а суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, які було вчинено до 01.07.2020 р., відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

З огляду на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив поставлене йому у провину адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП 24.06.2020 р., тобто до набрання чинності Законом України 01.07.2020 р., до нього має бути застосовано закон в редакції, чинній на час вчинення такого діяння, тобто норми КУпАП в редакції від 11.06.2020 р., ч. 1 ст. 130 КУпАП якої передбачає відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять відміток про відсторонення його від керування транспортним засобом не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до відмітки на протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 2), керування транспортним засобом було передано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 28.09.2010 р.

Твердження апелянта про відсутність в матеріалах справи довідки про отримання ним посвідчення водія та відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення номерів телефонів свідків апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки нормами чинного КПК України не передбачена обов`язковість надання до суду співробітниками поліції довідки про отримання особою посвідчення водія, а також необхідності зазначення в протоколі номерів телефонів свідків, натомість, такі номери зазначені в поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3 та 4).

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца