Провадження № 33/824/1060/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , та її захисника Власенко Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді головного інженера ТОВ «Бюр Вин», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Із постанови районного суду вбачається, що 27.10.2019 року о 15 годині 28 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. В. Стуса, 56 в м. Києві Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху ліворуч з вул. Київська на вул. Молодіжна не переконався у безпечності, допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2020 року та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, невмотивованою, та такою, що суперечить обставинам справи. На думку апелянта, в даній дорожній обстановці його дії, як водія при проїзді нерегульованого перехрестя п.10.1 ПДР України не регламентуються, а отже і відсутня його вина у порушенні цього пункту. ОСОБА_1 зазначає, що він під`їхав до нерегульованого перехрестя, та здійснюючи маневр керувався розділом 16 «Проїзд перехресть», п.16.13 ПДР України, а саме перед поворотом ліворуч водій транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямою. Під`їхавши до перехрестя, виконуючи вимоги п.16.13 ПДР України, впевнившись у відсутності інших учасників руху, а також в тому, що його дії не створять будь-яку небезпеку, ним був виконаний поворот ліворуч. Апелянт також вказує, що жодними доказами, які містяться в матеріалах справи, не доводиться той факт, що мною був змінений напрямок руху автомобіля під час проїзду перехрестя. Здійснивши поворот ліворуч, керуючись при цьому правилами проїзду перехрестя ним був продовжений рух прямо без зміни напряму останнього.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 та її захисника Власенко Н.Р., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що правил дорожнього руху не порушував. 27.10.2019 о 15 годині 28 хвилини керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. В. Стуса 56 в м. Вишневе, на перехресті вулиць Київська - Молодіжна здійснював поворот на ліво на дозволяючий сигнал світлофора, щоб заїхати на парковку Суші Мастер. Проїхавши половину перехрестя у лівій смузі, зупинився, щоб пропустити автомобілі, які рухалися на зустріч. Після того як автомобілі за ним зупинилися, а автомобіль, який чекав на поворот перед ним почав рухатися, водій ОСОБА_1 теж почав рух. На момент перетину перехрестя не змінював напрямку руху, при зіткненні вже перетнув перехрестя, автомобіль Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_3 вдарив його ззаду. Автомобіль Chevrolet, д.н.з. НОМЕР_3 змінив смугу руху, об`їжджаючи автомобіль. Перед здійсненням маневру повороту ліворуч водій ОСОБА_1 переконався у відсутності автомобілів, на своїй смузі руху автомобілів не бачив.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав працівникам поліції безпосередньо після ДТП, що відображено у його письмових поясненнях від 27 жовтня 2019 року (а.с.3).

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №223881 від 27 жовтня 2019 року, з урахуванням рапорту від 26.12.2019 року (а.с.18), вбачається, що 27.10.2019 року о 15 годині 28 хвилин водій ОСОБА_1 по вул. В. Стуса, 56 в м. Києві Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху ліворуч з вул. Київська на вул. Молодіжна не переконався у безпечності, допустив зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку, в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України (а.с.1).

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода (смуга руху автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_3 ), сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.2).

Також з вказаної схеми вбачається, що у автомобіля «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП було пошкоджено: заднє праве крило, заднє праве колесо, задні праві двері, задня права сторона порогу, права сторона заднього бамперу, задній правий підкрилок. В свою чергу у автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_3 було пошкоджено: передній бампер, передні ліва та права блок фара, решітка радіатора, капот, ліве переднє крило.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Як вбачається з п.10.1 цих Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Враховуючи вказані норми, слід зробити висновок, що саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, зокрема виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався у його безпечності та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

З огляду на вищевказані обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, а отже їх слід вважати необгрунтованими.

Отже, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №223881 від 27 жовтня 2019 року, схемою ДТП до нього, письмовими та усними поясненнями учасників, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, районний суд вірно прийшов до переконання, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу були дотримані у повній мірі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль