Справа № 624/687/20
№ провадження 3/624/277/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Пісковської З.С., прокурора Мальцевої І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кегичівка, Харківської області адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, пенсіонера, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Кегичівським РВ УМВС України в Харківській області 20.04.2001

за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов протокол адміністративного правопорушення № 555 складений 16.09.2020 старшим оперуповноваженим в УСР в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Долгих С.М. стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади старшого пожежного-рятувальника 20-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області, суб`єктом декларування, згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно подав декларацію після звільнення, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 14.06.2019.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, є місце мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Часом вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 14 червня 2019 року, тобто дата несвоєчасного подання без поважних причин декларації після звільнення.

Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є дата складання зазначеного протоколу, а саме 16 вересня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що згодний з викладеними в протоколі обставинами.

Прокурор Мальцева І.В. в судовому засіданні вважала, що протокол складений з дотриманням вимог КУпАП, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, у зв`язку з чим останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією у вигляді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали додані до нього, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку за адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КпАП України.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні судом було встановлено, наступне:

Відповідно до копії витягу із наказу ГУ МНС України в Харківській області №114 о/с від 15 вересня 2006 року ОСОБА_1 призначено на посаду старшого пожежного окремого поста державної пожежної охорони Кегичівського районного відділу ГУ МНС України в Харківській області, з 01 вересня 2006 року, з присвоєнням спеціального звання сержант внутрішньої служби.

Згідно витягу із наказу Головного управління ДСНС України у Харківській області №38 від 05 лютого 2018 року по особовому складу, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено із служби у запас Збройних Сил, за пунктом 173 (з постановкою на військовий облік) та пунктом 176 підпунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів) сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 старшого пожежного-рятувальника 20-ДПРЧ смт. Кегичівка, 05 лютого 2018 року.

Відповідно до копії пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту (роботи) ДСНС України, старший пожежний рятувальник сержант служби цивільного захисту ОСОБА_1 був ознайомлений 05 лютого 2018 року з положенням статтей 26, 45 Закону України «Про запобігання корупції», щодо обмеження після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування та подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно копії роздруківки з Єдиного реєстру подання декларацій ОСОБА_1 подав декларацію після звільнення 14.06.2019.

Таким чином, в судовому засіданні судом було встановлено, що ОСОБА_1 05 лютого 2018 року був звільнений з посади старшого пожежного-рятувальника 20-ДПРЧ смт. Кегичівка зі званням сержанта служби цивільного захисту.

Частина 1 ст. 172-6 КпАП України передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Суб`єктом правопорушення є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Підпунктом «д» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до яких, зокрема, відносяться особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Пунктами 2, 5, 6 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (далі Положення), визначено наступне:

Служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Час проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України Про запобігання корупції.

Відповідно до п.15 цього Положення, склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий. Особам начальницького складу присвоюються такі спеціальні звання: молодший начальницький склад - молодший сержант служби цивільного захисту, сержант служби цивільного захисту, старший сержант служби цивільного захисту, старшина служби цивільного захисту, прапорщик служби цивільного захисту, старший прапорщик служби цивільного захисту.

На підставі викладених норм закону в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно роз`яснень, які містяться в листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 172-6 КпАП України, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації…; 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; 3)суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) Інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Пунктом 5 ч.1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство, з метою виконання покладених на нього повноважень, має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звільнившись з посади старшого пожежного-рятувальника 20-ДПРЧ смт. Кегичівка, в званні сержанта служби цивільного захисту 05 лютого 2018 року, декларацію після звільнення за період 2018 року подав 14.06.2019. Тоді як строк її подання сплинув 01 квітня 2019.

При цьому, судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_1 своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

Крім того, і про поважність неподання вчасно декларації на сайт НАЗК не вказувала під час розгляду справи і сама особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частина 1 ст. 172-6 КпАП України передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, а також наявні у справі докази, в тому числі визнання вини ОСОБА_1 , суд вважає, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України підтверджується в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, до яких суд відносить щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що до правопорушника необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 268, 278, 283, 284, 289, 294, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят грн).

Штраф перерахувати на розрахунковий рахунок: UA0020277, отримувач коштів УК Кегичівськ рн/КегичiвкР/21081100, Код класифікації доходів бюджету 21081100, код отримувача , банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп, який перерахувати на розрахунковий рахунок UA0026001, банк отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів: 22030106, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Крапівка