КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/194/2020 Постанова винесена суддею Білик Г.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участюособи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Рейзіна М.В., перекладача Сокарраса Р.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Рейзіна М.В. на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сантандер Автономії Кантаврія (Іспанія), громадянина Іспанії, з вищою освітою, пенсіонера, вдівця, маючого на утриманні доньку, 2007 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 31 серпня 2019 року о 16 год. 30 хв. по шосе Київське, 31 в с. Семиполки Броварського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Проба позитивна, результат тесту - 0,50 % (проміле), чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Рейзін М.В., вважаючи постанову суду незаконною через суттєві порушення, які були допущені при розгляді справи, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із недопустимістю доказів провини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обставини, які зазначені судом, не відповідають дійсності, клопотання сторони захисту щодо виклику свідків та допиту їх у судовому засіданні задоволені не були, а заперечення, які були подані у судовому засіданні, не розглядались взагалі, чим було допущено суттєві процесуальні порушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки до нього невідомими особами було внесено зміни після надання його копії особі, яка притягається до відповідальності. Зокрема, у протоколі про притягнення до адміністративною відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та в подальшому було встановлено стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, але такий доказ є завідомо недопустимим, оскільки даний протокол складений із суттєвими порушеннями, які полягають у тому, що у протоколі зазначено, що особі було роз`яснено його права за допомогою перекладача. В той же час, у судовому засіданні було встановлено, що «перекладач» - це особа, яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_1 та багато років веде із ним спільне господарство та проживає однією сім`єю. Окрім того, ОСОБА_2 не є перекладачем в розумінні законодавства України та не мала права перекладати при застосуванні до особи офіційних процедур, а також підписувати протокол про адміністративне правопорушення, так як не є учасником відповідних правовідносин.

Також в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що ОСОБА_1 , як громадянину Іспанії, було перекладено зміст протоколу, його права та обов`язки, тощо, а також не було роз`яснено його право звернутись до відповідної лікарської установи у разі незгоди із випробуваннями за допомогою алкотестеру Драгер.

До того ж в матеріалах справи не містяться відомості і про відсторонення особи від керування автомобілем, що свідчить про те, що особа не перебувала у стані сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції було допущено грубе порушення закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки було залучено в якості перекладача особу, яка не має відповідного фаху, не розуміла своїх прав та обов`язків щодо перекладу, не була попереджена про можливість відмовитись від перекладу, у зв`язку із тим, що проживає однією сім`єю із особою, що притягається до відповідальності. При цьому, в ході розгляду справи, перекладача допитували в якості свідка та не повідомляли про право не свідчити проти себе та членів своєї сім`ї.

Також судом першої інстанції було проігноровано усі пояснення ОСОБА_1 , відмовлено у клопотанні про виклик свідків, які могли б повідомити важливі для розгляду справи відомості.

Щодо зазначення судом першої інстанції про те, що свідок ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 в той день вживав алкоголь, то в той же час, ОСОБА_2 повідомила, що алкоголь ОСОБА_1 вживав о 12 год., і мала на увазі те, що це було ввечері напередодні, однак, суд фактично заборонив захиснику задавати питання свідку, зазначивши, що більше ніяких пояснень не потребує, тому такий доказ є недопустимим та не може бути використаний при розгляді справи.

За таких обставин, судом першої інстанції не було дотримано вимог ст. 283 КУпАП щодо повноти розгляду та обґрунтованості висновків зроблених на підставі досліджених доказів, а також було порушено право на захист в розумінні Конвенції про захист прав людини.

Також захисник Рейзін М.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що текст оскаржуваного рішення ним було отримано лише 29.10.2019 року.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга захисником Рейзіним М.В. на постанову районного суду від 25.10.2019 рокуподана засобами поштового зв`язку 02 листопада 2019 року, тобто протягом 10-ти днів з дня її винесення, то суд не вбачає підстав для вирішення питання поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження судового рішення, як про те ставиться питання в його апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Рейзіна М.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення свідка ОСОБА_2 та інспектора патрульної поліції Бобровника А.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 та свідками, роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з показником вмісту алкоголю 0,50 ‰; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,50 ‰ алкоголю, поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 в їх присутності огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», який показав результат тесту 0,50 ‰, постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.08.2019 року, якою на ОСОБА_1 за вчинення 31.08.2019 року о 16 год. 25 хв. по АДРЕСА_3 під час керування автомобілем «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме - руху зі швидкістю 84 кілометри на годину, тобто з перевищенням на 34 кілометри на годину, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., та відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

При цьому, що стосується посилань захисника Рейзіна М.В. про недопустимість, як доказу, протоколу про адміністративне правопорушення через те, що при його складанні ОСОБА_1 не було забезпечено професійного перекладача, то суд апеляційної інстанції ставиться до них критично, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складався за участі ОСОБА_2 , з якою ОСОБА_1 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, про що зазначено і в апеляційній скарзі, та її рівня володіння іспанською мовою вистачало для перекладу необхідної для розуміння ОСОБА_1 інформації та відповідних прав та обов`язків, які роз`яснювалися працівниками поліції, як такий переклад здійснювався нею і під час розгляду справи судом першої інстанції, а від виконання обов`язків перекладача у суді вона не відмовлялась.

Також є надуманими твердження захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснювались його права та обов`язки, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, і відсутність безпосередньо на відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції цього факту не свідчить про протилежне.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що в протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було внесено допис після надання копії особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний допис, який стосується лише правильності написання імені особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не змінює змісту складеного протоколу, а відтак, відсутні підстави для визнання недійсним та не приймати складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як належний доказ.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи даних про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», який показав результат тестування 0,50 ‰ алкоголю, то апеляційні посилання захисника Рейзіна М.В. про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його право звернутись до відповідної лікарської установи у разі незгоди із випробуваннями за допомогою алкотестеру Драгер, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах ст. 268 КУпАП, якою такого права для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не передбачено, та ст. 266 КУпАП, якою встановлено можливість проведення огляду в закладі охорони здоров`я лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, і такий огляд, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, проводиться виключно у присутності поліцейського, який забезпечує доставку особи до визначеного медичного закладу, а відтак, і відсутні підстави вважати, що інспекторами поліції було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника Рейзіна М.В. про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки автомобіль не вилучався, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки, як слідує з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, автомобіль було передано ОСОБА_2 , яка була присутня на місці, в т.ч. і як перекладач, та нею особисто у протоколі про адміністративне правопорушення записані пояснення ОСОБА_1 про те, що він не буде сідати за кермо, що також є однією із форм відсторонення особи від керування транспортним засобом.

При цьому, на противагу твердженням апелянта, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в сукупності з іншими доказами, і пояснення свідка ОСОБА_2 , в яких вона вказала на факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв на поминаках, оскільки такі пояснення узгоджуються з наявними в матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, дослідженими судом та проаналізованими у постанові, зокрема - роздруківкою тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння з показником вмісту алкоголю 0,50 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,50 ‰ алкоголю, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 в їх присутності огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», який показав результат тесту 0,50 ‰, що беззаперечно підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і неправильність у розумінні судом часу вживання ОСОБА_1 алкоголю зі слів свідка ОСОБА_2 , як про те вказує захисник, в даному випадку не має жодного значення.

Зважаючи на вищевикладене та достатність наявних у справі доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що свідок ОСОБА_2 була одночасно залучена в суді перекладачем та мала правоне свідчити проти себе та членів своєї сім`ї.

Що ж стосується тієї обставини, що має місце неспівпадання часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, із часом, зазначеним на відеозаписі, на що звернув увагу захисник під час апеляційного розгляду, то вона не може слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки може бути зумовлено правильністю налаштування записуючого пристрою та не може бути розцінено як таке порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження захисника про відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належних та допустимих доказів його вини не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП, і дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 (а) ПДР України та визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Рейзіна М.В. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Рейзіна М.В. залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.