Справа № 541/43/20
Номер провадження3/541/37/2020
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., розглянувши з участю секретаря Прус Т. В., прокурора Кулакевича С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сидоренко І.О. матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава, громадянина України, на момент вчинення адміністративного правопорушення звільненого з посади начальника служби пожежної безпеки служб 831 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр», місце реєстрації АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 будучи виключеним зі списків особового складу військової частини наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.09.2019 року № 199 (по стройовій частині) на підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29.08.2019 року № 428 (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби пожежної безпеки служб 831 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр» у запас за підпунктом «б», являючись суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (не пізніше дня припинення трудової діяльності - 12.09.2019), а саме 23.09.2019 подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію «перед звільненням» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні правопорушення не визнав. Суду пояснив, що він не мав умислу не подання декларації при звільненні, однак вважав ,що декларація повинна бути подана після проведення повного розрахунку. Не заперечував, що з ним проводилася бесіда щодо строків подання декларації при звільненні, однак це було уже після звільнення, коли ОСОБА_2 , який відповідальний у військовій частині за подання декларації , цікавився у нього 19.09.2019 року, чи він подав декларацію. В поданій декларації 23.09.2019 року він включив всю отриману ним суму.

Прокурор Кулакевич С.В. зазначив, що обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просив визнати його винним у скоєнні правопорушення та призначити стягнення у межах передбачених законом.

Захисник адвокат Сидоренко І. О. вважала, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній не мав наміру ухилитися від подання декларації, а добросовісно помилявся у терміні її подання, про що свідчить подання декларації 23.09.2019 року. Стверджувала, що бесіда щодо термінів подання з ОСОБА_1 02.08.2019 року не могла бути проведена, оскільки останній перебував цього дня у цілодобовому бойовому наряді. Зазначала, що правопорушення яке інкримінується ОСОБА_3 було виявлено 20.09.2019 року, після направлення компетентному державному органу НАЗК, до обов`язків якого входить, в тому числі, перевірка своєчасності подання електронних декларацій суб`єктами декларування.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, позицію прокурора, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вина останнього доведена в судовому засіданні виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно статті 1 Закону, суб`єктами декларування є, зокрема, особи, зазначені у підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а а саме військові посадові особи збройних сил України.

Відповідно до ч.1 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи зазначені у підпункті «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно п.п. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, визначеного у підпункті «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до витягу з наказу Командувача повітряних сил Збройних Сил України №278 від 10.06.2019 року ОСОБА_1 призначено начальником служби пожежної безпеки служб, ВОС-2801003 831 бригади тактичної авіації, повітряного командування» Центр» Повітряних Сил Збройних Сил України (а.с.19)

Відповідно до наказу №199 від 12.09.2019 Командира військової частини №1356 по (по стройовій частині) ) майора ОСОБА_1 , начальника служби пожежної безпеки, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 29.08 2019 року№428 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) та з 12.09.2019 року виключено із списків особового складу частини (а.с.12).

02.08.2019 року майора ОСОБА_1 повідомлено про обов`язок не пізніше дня звільнення(дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини) подати декларацію, за період неохоплений, раніше поданими деклараціями, що міститиме інформацію на день, який передує дню звільнення (а.с.174).

20.09.2019 року Військова частина НОМЕР_2 надіслала повідомлення НАЗК про факт неподання декларації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив службу у військовій частині перед звільненням за період з 01.01.2019 по 12.09.2019 року, що підтверджується інформацією наданою суду військовою частиною НОМЕР_2 та департаментом перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК (а.с.81,105,106).

ОСОБА_1 є суб`єктом декларування відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення рече» й і документів, а також іншими документами. Згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Об `єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме неподання декларації за у день звільнення, за період неохоплений, раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не подавши до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію за новою формою у день звільнення, за період неохоплений, раніше поданими деклараціями, а саме 12.09.2019 року

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП 03.01.2020 року яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», копіями наказів про призначення та звільнення майора ОСОБА_1 на посаду начальника служби пожежної безпеки служб 831 бригади тактичної авіації повітряного командування «Центр», повідомленням Національного агентства про факт несвоєчасного подання декларацій, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Виходячи з вищевикладених обґрунтувань суд вважає безпідставними твердження захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

З метою реалізації загальних інтересів суспільства Державою Україна прийнятий Кодекс України про адміністративні правопорушення (Постанова Верховної Ради Української РСР №8074-10 07 грудня 1984 року з подальшими змінами), завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Реалізуючи принцип правової визначеності в ст.38 КУпАП, передбачені строки накладення адміністративного стягнення, в межах яких уповноважена особа держави може накласти адміністративне стягнення.

Так, згідно вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.

Орган Національної поліції вважав днем виявлення правопорушення, день складання протоколу, тобто 03.01.2020 року.

Разом з тим, складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 26.09.2019 року НАЗК отримано повідомлення військової частини НОМЕР_2 надіслане 20.09.219 року про неподання ОСОБА_1 перед звільненням декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави за період з 01.01.2019 по 12.09.2019 року.

04.11.2019 року НАЗК спрямовано вказане повідомлення до Національної поліції України, яке отримане останнім 07.11.2019 року (а.с.4.)

20.11.2019 року Національною поліцією України вказане повідомлення направлено до УСР у Полтавській області ДСР Національної поліції України, де повноважною особою 03.01.2020 року складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Тобто інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже 26 вересня 2019 року.

Зволікання , як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Таким чином, на момент складення протоколу 03.01.2020 року(а.с.1), надходження справи до суду 09.01.2020 (а.с. 43), розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ч.3 ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38,245,247,283,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду В. М. Куцин