Справа № 450/3237/20 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 33/811/1857/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сеньківа А.Р. на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 , 420, 40 грн. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови ОСОБА_1 13.09.2020 року о 02 год. 30 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 530 км вчинив порушення повторно протягом року, а саме керував транспортним засобом Fiat Doblo н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сеньків А.Р. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що ОСОБА_1 проходив поруч з автомобілем, проте вказаним транспортним засобом не керував, також щодо проходження освідування він зазначає, що ОСОБА_1 попросив поліцейського надати йому докази того, що він керував транспортним засобом і лише після цього він пройде освідування. Вважає складений протокол неналежним та недопустими доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Звертає увагу, що тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося, що на думу апелянта є доказам того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Заслухавши доповідь судді, думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи № 450/3237/20, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, судом першої інстанції в порушення вимог закону не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від серії ДПР18 № 419057 від 13 вересня 2020 року, ОСОБА_1 13.09.2020 року о 02 год. 30 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 530 км вчинив порушення повторно протягом року, а саме керував транспортним засобом Fiat Doblo н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При цьому відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП, настає лише за повторне протягом року керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте в матеріалах справи немає жодного доказу, який би вказав на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Так, із записів з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи (а.с.3) вбачається, що під час приїзду поліції ОСОБА_1 знаходився неподалік від транспортного засобу, а зокрема біля магазину «Продукти», де мав зустріч і подальшого наміру керувати транспортним засобом у нього не було. Крім цього, останній вказав, що готовий пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, одразу після перегляду відео з нагрудних камер працівників поліції, так як наголошував, що не керував транспортним засобом.

Також, під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що не керував транспортним засобом, а тому просив працівників поліції показати відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 419057 від 13 вересня 2020 року ОСОБА_1 вказав, що не згідний із останнім, оскільки працівники поліції безпідставно покликаються на те, що він керував транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зібраними у справі доказами не підтверджено той факт, що ОСОБА_1 13.09.2020 року о 02 год. 30 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 530 км вчинив порушення повторно протягом року, а саме керував транспортним засобом Fiat Doblo н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За таких обставин, постанова судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сеньківа А.Р. задоволити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич