Номер провадження: 33/813/1553/20
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/16845/20

Номер провадження: 33/813/1553/20

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря судового засідання Бикової К.А.,

Особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Григор`єв Віктор Вікторович,

- потерпілий ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу адвоката Григор`єва Віктора Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 19.10.2020 року о 17 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Toyota» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по вул. Педагогічна, 25/1 в м. Одесі, під час руху, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буду безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mazda» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 083386 від 21.10.2020 року за ст. 124 КУпАП України.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; поясненнями свідків, схемою ДТП. Крім того, відносно правопорушника ОСОБА_1 було складено протокол за ст. 122-4 КУпАП.

Отже, беручи до уваги обставини ДТП та наслідки, які були спричинені внаслідок порушення «Правил дорожнього руху України», суд першої інстанції вважав, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на вказаний вище строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову змінити шляхом накладення на нього адміністративної відповідальності у вигляді штрафу замість позбавлення права керування.

Апеляційна скарга обґрунтована, тим що судом першої інстанції в постанові при обранні адміністративного стягнення не враховано те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та надав пояснення про всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, щиро покаявся у скоєнні правопорушення, має можливість сплатити штраф. Апелянт зазначає про відсутність жодних обставин, що обтяжують відповідальність, у даному випадку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення.

Між тим апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Так, суддя при накладенні стягнення враховує, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому суддею місцевого суду не був встановлений майновий та сімейний стан правопорушника. Не було враховано те, що апелянт вперше притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та надав пояснення про всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, щиро покаявся у скоєнні правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідження особи правопорушника відбулося лише формально, суддя при ухваленні рішення невмотивовано обрав вид стягнення, який передбачає позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.

При вирішенні питання про адміністративне стягнення, яке слід обрати ОСОБА_1 апеляційний суд враховує те, що керування транспортним засобом для ОСОБА_1 є джерелом доходу, відсутність саме умисної дії ОСОБА_1 під час скоєння вказаного адміністративного правопорушення,відсутність тяжких наслідків вказаного адміністративного правопорушення. Також апеляційний суд враховує, що вказані дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

Апеляційний суд також враховує, що потерпілий ОСОБА_2 не заперечував проти апеляційної скарги в судовому засіданні апеляційного суду.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу. В решті постанову необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Григор`єва Віктора Вікторовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, в частині накладення стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін