П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Вакула Ю.В., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника Горват І.І. ., розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, які надійшли від Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікаря ветеринарної медицини Чопського прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Львівської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, за ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу №284 від 08.10.2020, вбачається, що ОСОБА_1 , який обіймаючи посаду лікаря ветеринарної медицини Чопського прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Львівської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування згідно підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.06.2020), а саме 05.06.2020, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що склад указаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння. Так, вказано, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП. Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є гранична дата до закінчення якої необхідно було подати вказану декларацію, тобто 01.06.2020 року. Факт правопорушення підтверджується: скріншотом з офіційного веб-сайту НАЗК, матеріалами НАЗК, роздруківкою щорічних декларацій, поясненням та іншими копіями документів згідно опису.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , не відкидав факт подання ним декларації за 2019 із запізненням. Окрім усних пояснень надав також письмові пояснення із даного приводу. Зокрема вказував на те,що форма його вини у вигляді необережності. Причину пропуску строку подання щорічної декларації пояснював тим, що у зв`язку з сімейними обставинами, за своїм постійним місцем проживання не міг отримати необхідні для заповнення електронної декларації відомості (документи) та ключ ЄЦП, що стало підставою пропуску на 4 дні подання такої декларації, на йогу думку це є поважними причинами несвоєчасного заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевою самоврядування. Все це ОСОБА_1 просить врахувати суд при розгляді справи, та за наявності вказаних фактів звільнити його на підставі ст.22 КУпАП від адміністративної відповідальності.

ОСОБА_3 , просив при розгляді даної справи взяти до уваги сімейні обставини, процес розлучення який триває, з огляду на те, що починаючи з листопада 2019 року, не проживає з дружиною, яка фактично не віддавала йому паспорт, ідентифікаційний код, відомості з яких потребувало внести при заповненні в декларацію. Вказані обставини підтверджуються доданими доказами до письмових пояснень. А також позитивні характеристики на ОСОБА_1 які додані до матеріалів справи.

Прокурор в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, у відповідності до діючого законодавства, а наведені ним та його захисником причини попуску строку на подання щорічної декларації вважає такими, що не можуть бути поважними.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1ст.172-6 КУпАПвідповідальність за вчинення цього правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який обіймаючи посаду лікаря ветеринарної медицини Чопського прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини Львівської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування згідно підпункту а) пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.1 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 01.06.2020), а саме 05.06.2020, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2019 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Статтею 1 Закону вказано, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування розпочинає свою роботу в два етапи: на другому етапі розпочинає свою роботу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

17 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відповідно внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2019 продовжено до 1 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

Окрім того з`ясовано, що ОСОБА_1 по теперішній час перебуває на посаді лікаря ветеринарної медицини Чопського прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини, а тому був зобов`язаний до 01.06.2020 року подати декларацію за 2019 рік, особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Матеріалами справи з`ясовано, що згідно інформації отриманої з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2019 рік в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» 05.06.2020.

Таким чином, в період з 01.01.2020 до 01.06.2020 усвідомлюючи обов`язок подання щорічної декларації за 2019 рік, ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2019 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав її успішно лише 05.06.2020, тобто несвоєчасно.

Щодо поважності причин, в наслідок яких відбулося порушення строку передбаченого чинним законодавством на подання декларації, ОСОБА_1 в засідання вказував на сімейні обставини. Зазначив, що перебуває в процесі розлучення, на підтвердження вказаному надав копію ухвали про відкриття провадження у справі про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_4 та про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Згідно характеристики від 11.08.2020 №28 наданої Сюртівською сільською радою Ужгородського району ОСОБА_1 проживає оремо від своєї дружини та доньки з листопада 2019. Вказане підтверджує свідчення ОСОБА_1 , що він не проживає разом із дружиною за своїм постійним місцем проживання. За твердженням особи яка притягається до відповідальності, його паспорт гр. України перебував у дружини, яка не віддавала вказаний документ. Як вказує ОСОБА_1 наведене було однією із причини невчасного подання щорічної декларації про доходи за 2019. Вказані твердження спростовано не було в судовому засіданні. Суд приймає до уваги, що вказані причини наводились особою в поясненнях доданих до протоколу під час його складання.

Стаття 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, в тому числі, за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Відповідно до листа ВССУ від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у відповідності до вимог ч.1ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2020 року до 00 годин 00 хвилин 01 червня 2020 року за формою, що визначається Національним агентством, а саме: щорічну декларацію.

При цьому, як вбачається з долучених до протоколу даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , 05.06.2020 року подав декларацію (щорічну), тобто несвоєчасно.

У відповідності до ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи наведені вище роз`яснення, обставини, на які вказує ОСОБА_1 та його захисник, зокрема, що несвоєчасне подання декларації спричинено неправомірними діями третіх осіб та відсутність у нього всіх необхідних документів, які перешкодили , ОСОБА_1 своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, не вважаю поважними причинами несвоєчасного подання такої.

Оскільки, ОСОБА_1 мав можливість повторно виготовити паспорт громадянина України, а інформація про нерухоме майно міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек , Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єктів, причини неможливості виконати такі дії або що перешкоджало отримати такі ОСОБА_1 в судовому засіданні не наведено.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6КУпАП підтверджується також зібраними у справі доказами,зокрема:протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №284 від 08.10.2020, який складено уповноваженою особою, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення; поясненнями ОСОБА_1 , у яких він зазначає, що подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік 05.06.2020 року; даними витягів з Єдиного державного реєстру декларацій з відомостями щодо ОСОБА_1 , послідовністю дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 та іншими матеріалами доданими до нього, поясненнями самого правопорушника наданими в судовому засіданні.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважаю, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважаю, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП,які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22КУпАП закон не містить.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність винного суд визнає визнання вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують відповідальність винного, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника: раніше до адміністративної відповідальності не притягався, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. За правилами ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що починаючи з листопада 2019 року, не проживає з дружиною, стверджує, що така не віддавала йому паспорт, ідентифікаційний код, та відомості які були необхідні при заповненні в декларацію, а вказані твердження не були спростовані, тому суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 , що в нього виникли об`єктивні труднощі своєчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік.

Враховуючи обставини, при яких було вчинене адміністративне правопорушення, а зв`язку з наведеними обставинами, а саме наявність підтверджуючих даних про судові процеси пов`язанні з розірванням шлюбу, внаслідок чого наявні неприязні стосунки, залишення місця проживання в листопаді 2019 року, подання такої декларації невідкладно, після отримання даних необхідних для її подання, наявність пом`якшуючих обставин, якими відповідно до ст.34 КУпАП, суд визнає щире розкаяння винного, позитивно характеризується по місцю роботи, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, дають підстави вважати, що вчинене останнім носить малозначний характер, а тому суддя, вважає за необхідне, на підставі ст.22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22КУпАП закон не містить.

Що стосується доводів захисника про те, що визнання неконституційною ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» тягне за собою скасування, як кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-1 Кримінального кодексу України, яка була предметом розгляду у Рішенні КСУ № 13-р /2020, так і адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності, слід зазначити наступне.

Своїм рішенням Конституційний Суд України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020, визнав неконституційною ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», яка визначала тільки перелік видів відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень.

Водночас, відповідальність за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема ст. 172-6 «Порушення вимог фінансового контролю» є наразі чинною, та питання щодо її відповідності Конституції України не розглядалося. Отже, відповідальність за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не скасовано.

Окрім того, Конституційний Суд України не скасував повноваження спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції тобто, прокуратури, Національної поліції та Національного антикорупційного бюро України. На відміну від НАЗК, вони і надалі можуть виявляти ознаки корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень та направляти матеріали до суду.

Згідно санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП накладення адміністративного стягнення у вигляд накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004усправі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, суд враховує правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, суд приймає до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

На переконання суду, застосування такого виду стягнення як штраф відносно ОСОБА_1 з урахуванням вище наведеного, буде надмірним тягарем для останнього, та не буде відповідати ст. 7 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу винного в їх сукупності, обставину, що пом`якшує відповідальність правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин вчиненого правопорушення, обставину, що правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини останнього у вчиненому правопорушенні, його відношення до вчиненого, характеристику із місця місця роботи, те що він визнає вину, щиро розкаєються у вчиненому, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, що в сукупності на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ним правопорушення, тому суддя дійшов висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження.

Такий вид адміністративного стягнення буде мати достатній профілактичний вплив і дозволить запобігти вчиненню ОСОБА_1 в подальшому правопорушень, а також засвідчить невідворотність реагування на кожне правопорушення та не буде становити надмірний тягар для нього.

Відповідно дост. 284 КУпАПпри оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю вчиненого діяння на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош