Номер провадження: 33/813/1482/20
Номер справи місцевого суду: 501/2134/20
Головуючий у першій інстанції Вергопуло К. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., з конфіскацією незаконно добутих водних живих біоресурсів - "бичок", вагою 4,3кг, в кількості 41 шт. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 23.11.2020 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що у липні 2020 року на адресу скаржника надійшла повістка про виклик до суду на 04.08.2020 року по вказаній справі, вважаючи, що повістка була направлена на його адресу помилково, 03.08.2020 року засобами електронного зв`язку скаржник надав до місцевого суду відповідне клопотання, в якому також просив направити на його адресу копію адміністративного протоколу та інших матеріалів, проте відповіді від суду не отримав. Скаржник також зазначає, що він не має юридичної освіти, на даний час не має роботи, у зв`язку з карантином, та не може скористатися послугами захисника. Через запроваджений на території країни карантин та приймаючи до уваги його послаблений імунітет і важкі хвороби легень, ОСОБА_1 не мав можливості прибути до суду. 19.09.2020 року скориставшись сайтом «Судова влада», скаржник з`ясував, що статус справи відносно нього визначений, як призначена до розгляду на 04.08.2020 року, у зв`язку з чим він повторно 19.09.2020 року направив до місцевого суду клопотання з проханням про повідомлення про стан справи, однак відповіді від суду знову не отримав. 14.11.2020 року, бажаючи скористатись банківською карткою, апелянт дізнався, що на його рахунки накладено арешт за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області. Після чого апелянт повторно перевірив сайт «Судової влади» та встановив, що по справі ухвалено судове рішення. Скаржник наголошує, що копії оскаржуваного рішення він не отримував. У зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Іллічівського міського суду Одеської області відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 85 КУпАП ухвалено місцевим судом 04.08.2020 року, а апеляційна скарга направлена до суду засобами поштового зв`язку 23.11.2020 року, тобто зі значним порушенням строку на оскарження, передбаченого ст.294 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 14.07.2020 року отримав судову повістку про виклик до суду на 04.08.2020 року (а. с. 10).

03.08.2020 року, через засоби електронного зв`язку, ОСОБА_1 подав до місцевого суду клопотання про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи шляхом направлення на його адресу копії адміністративного протоколу та інших адміністративних матеріалів та про відкладення розгляду справи.

Отже, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 було відомо про знаходження справи відносно нього за ч. 4 ст. 85 КУпАП в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області.

Посилання ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений, оскільки він не отримав копії оскаржуваного судового рішення, не ґрунтуються на законі, оскільки положеннями ст.294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Крім того, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року була надіслана судом до реєстру 26.08.2020 року та оприлюднена на сайті реєстру 26.08.2020 року.

Апеляційний суд ставиться критично до посилань апелянта, що він не має юридичної освіти та не може скористатися послугами захисника, а також, що через запроваджений на території країни карантин та зважаючи на його послаблений імунітет і важкі хвороби легень, він не мав можливості прибути до суду, оскільки на підтвердження даних обставин скаржник не надав до суду жодних доказів та відповідно до положень ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 не надано до суду жодних належних доказів про вжиття ним будь-яких заходів, спрямованих на те, щоб дізнатися про стан розгляду відомого йому провадження з 04.08.2020 року до 23.11.2020 року, коли ним було подано апеляційну скаргу до суду, та доказів на підтвердження обставин, які позбавили апелянта можливості подати апеляційну скаргу у визначені законом строки.

За таких обставин, поважних причин пропуску строку на оскарження постанови судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року не встановлено, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 серпня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе