КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4380/2020
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суд, 04 серпня 2020 року о 10 год 45 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою м. Київ, пр-т Науки 4-Е, порушила правила щодо карантину людей, а саме: перебувала на робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту (приспущена маска), чим порушила п. 10.1 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування фактичних обставин по справі та належної оцінки доказів, просить її скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що судом справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без її участі та належного сповіщення про дату, час та місце судового розгляду, чим істотно порушено її процесуальні права, водночас вказує, що в матеріалах справи відсутні докази її вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а в судовому рішенні не наведено якими доказами суд обґрунтував свої висновки.

З посиланням на зміст диспозиції ст. 44-3 КУпАП, положення п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, ст. 1 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІ від 06.04.2020, ст. 117 Конституції України та висновки у рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020, ОСОБА_1 стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та судовому рішенні не наведено жодних даних про те, які саме правила карантину були нею порушені та яким законом, законодавчим актом, рішенням органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами ці правила встановлені, при цьому посилання в протоколі на порушення п. 10-1 постанови КМУ №641 від 22.07.2020, яка є підзаконним актом і не може обмежувати конституційні права та свободи людини, не розкриває суті правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що не брала участі в розгляді справи в суді першої інстанції, а постанову, яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 жовтня 2020 року, отримала в суді лише 06 жовтня 2020 року, просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення як пропущений із поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю можливим поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки з матеріалів провадження слідує, що справу було розглянуто без її участі, а копію оскаржуваної постанови вона отримала 06 жовтня, при цьому в Єдиному державному реєстрі судових рішень дана постанова була оприлюднена 05 жовтня 2020 року, тобто реалізувати своє право на оскарження ОСОБА_1 змогла лише після ознайомлення із судовим рішенням та 12 жовтня 2020 року подала апеляційну скаргу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про істотне порушення судом її процесуальних прав у зв`язку з розглядом справи під час її відсутності є непереконливими, оскільки, з огляду на матеріали провадження, судом були здійснені заходи для виклику ОСОБА_1 в судове засідання шляхом направлення 17 серпня 2020 року SMS-повідомлення за номером телефону, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення як засоби зв`язку з нею, проте ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про поважні причини неявки не повідомила та клопотання про відкладення розгляду до суду не подала.

До того ж при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_1 отримала можливість для реалізації усіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористалася нею.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність події та складу в її діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, то вони є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тощо та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно з п.п. 1 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, на період дії карантину на території України забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За змістом ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Таким чином, порушення правил щодо карантину людей, які встановлені постановою КМУ від 22.07.2020 року №641, є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, суть адміністративного правопорушення в протоколі серії КВ №13-510 від 04 серпня 2020 року викладена уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та виходячи зі змісту порушених ОСОБА_1 правил щодо карантину людей. При цьому в протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначила, що під час моніторингового візиту, маска опустилася і не закривала ніс у зв`язку з послабленням резинки (а.с. 4). Фактичні обставини правопорушення також підтверджуються світлиною, долученою до протоколу, на якій зафіксовано перебування ОСОБА_1 в громадському місці, а саме в приміщенні магазину, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, оскільки її захисна маска закриває лише рот (а. с. 3).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що, працюючи продавцем та перебуваючи на своєму робочому місці, вона постійно виконувала правила карантину. 04 серпня 2020 року приблизно о 10 год 45 хв у зв`язку з послабленням резинки, маска, яка була у неї на обличчі, опустилась і не закривала ніс, це відбувалося протягом незначного часу, але було зафіксовано працівником поліції. Такі дії вона розцінює як порушення правил карантину, але вважає їх малозначними та занадто суворим стягненням за це порушення - штраф.

Враховуючи наведене, висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є законним і обґрунтованим.

Проте, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суддя місцевого суду не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено в ч. 2 ст. 284 КУпАП.

За змістом пояснень ОСОБА_1 в суді, вона перебувала в приміщенні магазину в захисній масці, яка приспустилася та закривала лише рот, протягом незначного часу коли поруч з нею покупців не було і така ситуація сталася вперше, що не спростовується матеріалами справи. Навпаки, за змістом характеристики з місця роботи, ОСОБА_1 є кваліфікованим, дисциплінованим та відповідальним працівником, зауважень з боку адміністрації не мала.

Отже, враховуючи конкретні обставини та характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність та будь-яких негативних наслідків вчиненого, особу ОСОБА_1 , яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, працює, але має невеликий дохід, виховує неповнолітню доньку, а також позицію порушниці в суді апеляційної інстанції, доходжу висновку про те, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, оскільки застосування такого заходу, як усне зауваження, в даному випадку буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення на підставі вимог ст.ст. 22, 284 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року, якою на ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко