Номер провадження 3/523/9236/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце служби та посада: солдат строкової служби, водій-заправник відділення складу ПММ Військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
В С Т А Н О В И В :
26.12.2020 офіцером відділу організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах Південного територіального управління Військової служби правопорядку старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про військове адміністративне правопорушення № ОД/V/267 про те, що 25.12.2020 року о 21-00 год. солдат строкової служби ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, проігнорував вимоги законодавства та, діючи в порушення своїх статутних обов`язків, перебував на території військової частини НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_3 в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Особу правопорушника встановлено на підставі військового квитка серія НОМЕР_3 , йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Диспозицією ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
У ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. Отже, особливого періоду не припинено. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» Верховний Суд уже однозначно сформулював у своїх постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та 61-3951св18), 20 лютого 2018 року (провадження 61-4255св18), 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), 21 лютого 2019 року (провадження 51-7411км18). По вказане також вказується у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 127/1684/16-к. (провадження № 51-1371 км 18).
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
У судовому засіданні підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, крім особистого визнання, підтверджується матеріалами справи, зокрема:
-протоколом ОД/V/267 від 26.12.2020 про вчинення адміністративного правопорушення;
-протоколом ОП № 000476 про адміністративне затримання від 26.12.2020;
-протоколом № 000557 від 26.12.2020 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння;
-тестом № 1880, за результатом якого вміст алкоголю складає 1,52 проміле.
З огляду на викладене, враховуючи те, що на момент вчинення правопорушення діяв особливий період, а вину ОСОБА_1 доведено, останній підлягає адміністративній відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП на підставі закону, що діє під-час і за місцем вчинення правопорушення.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, дані про особу, службову характеристику, ступінь його вини, майновий стан, суд дійшов висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, визначеному цією статтею, а саме двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, справляється судовий збір у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 грн. 40 коп.
Керуючись ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 33, 40-1, 172-20 ч.3, 283, 284, 287 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 /три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять/ грн. 00 коп. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 420 /чотириста двадцять/грн. 40коп. на користь держави.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя К.О. Далеко