Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю секретаря судового засідання Старенько Л.М., особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 приватного підприємця, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 384 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 вересня 2019 року об 09 год. 23 хв. на автодорозі Н-22 "Устилуг-Луцьк-Рівне", керував автомобілем марки «Renault Logan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виразне тремтіння пальців рук) і відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає вищевказану постанову судді незаконною. Зазначає, що у день коли його зупини працівники поліції він спиртних напоїв не вживав, не мав ознак алкогольного сп`яніння та не був у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки транспортного засобу відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер" та при цьому, виявив бажання пройти такий огляд в медичній установі, куди і був доставлений працівниками поліції. Вже в медичній установі, лікар запропонувала йому пройти огляд знову ж таки за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", проте він відмовився. При цьому, неодноразово висловлював пропозицію пройти такий огляд шляхом здачі біологічного середовища - крові або сечі, однак лікар у цьому відмовила пославшись на те, що в їх медичній установі свої правила і вони огляд проводять за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер". Після цього, лікарем за вказівкою працівника поліції був складений висновок в якому зазначено, що він відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Вказує і про те, що матеріали справи не містять направлення про його огляд в медичний заклад, як це вимагають ч.6 ст.266 КпАП України та Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджений постановою КМ України №1103 від 17.12.08. Також зазначає, що при огляді в медичній установі та складенні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції свідки не залучались, хоча відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.15, свідки мають бути залучені та вказані у протоколі. Вказує, що проведений огляд особи на стан сп`яніння з порушенням вимог законодавства відповідно до ст.266 КпАП України вважається недійсним. Про вищенаведені факти він вказував місцевому суду, однак останній розглядаючи справу на них увагу не звернув та проігнорував, і при цьому взагалі не спростував їх. Посилаючись на дані обставини просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КпАП України для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КпАП України з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме у тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, висновок ВОНД , письмові пояснення свідків та відеозапис з боді-камери поліцейського, в яких зафіксовані події, які мали місце 07.09.2019 року за участі ОСОБА_1

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення пояснив, що дійсно 07.09.2019 року керуючи автомобілем був зупинений працівниками поліції, які запідозривши у нього ознаки алкогольного сп`яніння запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", однак він відмовився, і при цьому виявив бажання пройти такий огляд в огляд в медичній установі, куди і був доставлений працівниками поліції. Вже у медичній установі, лікар запропонувала йому пройти огляд знову ж таки за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", проте він також відмовився. При цьому, неодноразово висловлював пропозицію та просив пройти такий огляд шляхом взятті у нього біологічного середовища - крові або сечі, однак лікар у цьому відмовила пославшись на те, що в їх медичній установі огляд осіб проводять лише за допомогою спеціального технічного приладу. При цьому вказав, що чинне законодавство України надає йому право відмовитися від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та пройти такий огляд шляхом відібрання у нього крові або сечі.

Такі пояснення ОСОБА_1 повністю підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського, який був відтворений в ході апеляційного розгляду. При цьому, пояснення ОСОБА_1 в частині проведення огляду в медичній установі підтвердила також і свідок ОСОБА_4 , яка проводила огляд.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з огляду на те, що поза увагою суду та без належної правової оцінки залишився той факт, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, однак просив пройти такий огляд шляхом відібрання у нього біологічного середовища.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ст.266 КпАП України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Статтею 266 КпАП України окрім іншого передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Водночас, п.6 Розділу 1 Інструкції визначає, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із п.7 Розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КпАП України.

Розділ 3 цієї Інструкції визначає порядок огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Так, за положеннями п.8 Розділу 3, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння.

При цьому, п.п.12, 13 Розділу 3 Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. На підставі цього акта видається висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.п.15, 16 Розділу 3 Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п.22 Розділу 3 Інструкції).

Таким чином, аналіз чинних положень Інструкції вказує про те, що в медичній установі огляд особи на стан сп`яніння може проводитись не лише за допомогою спеціального технічного засобу, але й шляхом відібрання в особи біологічного середовища (кров, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук) та його лабораторного дослідження. При цьому, Інструкція не містить жодних заборон відбирати у обстежуваної особи зразків біологічного середовища для проведення дослідження в закладі охорони здоров`я щодо наявності чи відсутності в особи речовин, що здатні спричинити стан алкогольного сп`яніння.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 в медичному закладі відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, однак неодноразово наполягав та просив на проходженні такого огляду шляхом відібрання в нього біологічного середовища (кров або сеча), проте йому в цьому було відмовлено. Дана обставини була підтверджена і лікарем, яка проводила його огляд - ОСОБА_4 під час апеляційного перегляду судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог Інструкції, оскільки йому пропонувалось пройти огляд лише за допомогою спеціального технічного засобу та відмовлено у проведенні такого огляду шляхом відібрання у нього біологічного середовища, хоча він неодноразово наполягав на цьому, і вказував, що не відмовляється пройти огляд у встановленому законом порядку.

У зв`язку з цим, лікарем був складений акт та висновок медичного огляду, в яких зазначено, що: " ОСОБА_1 від алкотесту відмовився".

Таким чином, з урахуванням п.22 Розділу 3 Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, слід вважати недійсним.

Беручи до уваги вищевикладене вважаю, що самі по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , з яким він не згідний, та письмові пояснення осіб, які були присутні при складенні цього протоколу, що містяться в матеріалах справи, не можуть бути беззаперечними доказами наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, оскільки, наряду з цим будь-які інші належні докази його винуватості відсутні. При цьому відеозапис, що міститься в матеріалах справи, та на який послався суд першої інстанції в якості доказу винуватості ОСОБА_1 також не підтверджує обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, як про це зазначено в протоколі.

Зважаючи на встановлені вище обставини вважаю, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Проте, суд першої інстанції на вказані положення Інструкції та викладені обставини уваги не звернув, і відповідно прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2019 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук