КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1911/2020 Постанова винесена суддею Кравченко Л.М.
Категорія: ст. 124, ч. 4ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Цермолонського І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кодаки Васильківського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого начальником Брусиліського районного відділу державної виконавчої служби Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 13 грудня 2019 року о 21 год. по вул. Є. Червонюка, 52 в смт. Брусилів Житомирської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду (паркан), що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та іншого майна, чим порушив п. 12.1 ПДР України.

Крім того, 13 грудня 2019 року о 22 год. 15 хв. по вул. Є. Червонюка, 52 в смт. Брусилів Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , та вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується висновком на стан сп`яніння № 169 від 13.12.2019 року, результат огляду становить 1,1 ‰, чим порушив п. 2.10 (є) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною через неповне дослідження обставин справи та доказів, на які він посилався у своїх запереченнях, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким справу відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зі складеними стосовно нього протоколами він не погоджується, адже відомості, викладені в них, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, 13.12.2019 року він перебував в компанії друзів біля кафе «Гастевія» по вул. Іларіона Митрополита, 36-а в смт. Брусилів, де біля вказаного кафе також перебував його автомобіль «Toyota». Близько 21 год. він відчув різкий біль в районі шлунку, а так як ні у кого із присутніх не було знеболюючих від шлунку, він вже подумав викликати швидку, але наглядно знайомий на ім`я ОСОБА_2 , який відпочивав у компанії друзів, повідомив, що має посвідчення водія і з радістю привезе йому ліки, так як йому все одно потрібно поїхати додому за готівкою, яку він заборгував присутнім, а відтак, заодно привезе і ліки з дому. Зважаючи на те, що аптека у таку годину вже закрита, він погодився та дав останньому 200 грн. і передав ключі від свого транспортного засобу.

Біль згодом вщух, проте наглядно знайомого ОСОБА_2 так і не було. Невдовзі гості вказаного кафе голосно почали розповідати, що по дорозі бачили авто темного кольору, яке неподалік кафе врізалось у відбійник. Він одразу зібрався і разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 вирішили піти аби перевірити чи часом на місці ДТП не знаходиться саме його автомобіль та молодик, якому він довірив власний автомобіль. Підійшовши ближче, він побачив патрульних та свій пошкоджений автомобіль, водночас ОСОБА_2 , якому він довірив свій автомобіль, там не було. Він почав цікавитись обставинами пригоди і запитав, де знаходиться винуватець ДТП. Поліцейські, дізнавшись, що він працює державним виконавцем, одразу почали неупереджено ставитись до нього, та з використанням нецензурних слів повідомили, що він постійно повертає їх виконавчі документи без поважних причин, а відтак, має обов`язково бути покараний за свої дії. Він повідомив поліцейським, що місце його роботи не має жодного відношення до вчиненого і повідомив дійсні обставини справи, зокрема - про обставини передачі автомобіля ОСОБА_2 . Натомість останні не повірили йому та силоміць обшукали його, а в подальшому почали вимагати пройти перевірку стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального засобу «Драгер». Він ще раз повідомив поліцейським, що за кермом автомобіля під час вчинення ДТП за участю його автомобіля не перебував, проте, проти перевірки стану алкогольного сп`яніння не заперечував, але перед проведенням перевірки прохав патрульних надати документацію на спеціальний прилад «Драгер», зокрема його цікавило питання дати останньої повірки вказаного приладу, яка, відповідно до вимог чинного законодавства та інструкції з використання, має проводитись один раз на пів року. Однак вказане питання поліцейські розцінили як відмову і запропонували пройти медичний огляд, та розуміючи, що він фактично не відмовляється від проходження огляду, останні навіть відмовились запрошувати понятих, які б підтвердили вказані обставини, про що свідчить текст протоколу.

Погодившись на медичний огляд в закладі охорони здоров`я, працівники поліції одягли йому кайданки на руки та завезли до лікарні, де на прийомі сидів невідомий раніше йому лікар, та який на його прохання вказати свою спеціальність, відмовився. В подальшому він прохав і надав згоду на отримання аналізів крові для проведення перевірки, але йому неправомірно було відмовлено. Лікар повідомив, що не буде проводити аналіз крові, натомість повідомив про необхідність здійснити задув трубки невідомого йому засобу. Він попросив відповідну документацію на вказаний засіб, проте йому було відмовлено. Як наслідок, без проведення обов`язкового медичного огляду, на підставі якого складається висновок, лікарем безпідставно було діагностовано йому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і за невідомих обставин зазначено рівень алкоголю в крові у розмірі 1,1 ‰, що не відповідає дійсності.

Крім того, в суді першої інстанції його представником заявлялись клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та про витребування з Брусилівської лікарні відповідних документів про працевлаштування ОСОБА_5 і проходження ним навчання, документів на прилад, яким проводилась його перевірка на стан сп`яніння лікарем, та копії акту медичного огляду, проте суд безпідставно відмовив у задоволені вказаного клопотання, у зв`язку з чим не були встановлені належним чином всі обставини справи, водночас суд сприйняв позицію виключно поліцейських.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушенням саме ним ПДР, однак незважаючи на це, оскаржувані протоколи були складені саме на нього, що підтверджується змістом самих протоколів.

Водночас до матеріалів справи не додано жодного відеозапису, що свідчить про суперечливість і неправдивість тих обставин, що були викладені в оскаржуваних протоколах, оскільки вказані відеозаписи підтвердили б його слова.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_4 , паркан якої був пошкоджений у результаті ДТП, вбачається, що на час приїзду патрульних жодної особи на місці водія не було, що аж ніяк не узгоджується зі змістом протоколів, відповідно до яких працівники поліції винну особу встановили в його персоні.

Також обставини передачі у тимчасове користування його автомобілем наглядно знайомому ОСОБА_2 та обставини прибуття на місце вчинення ДТП уже після його здійснення під керуванням ОСОБА_2 , може підтвердити свідок ОСОБА_3 , який весь той час перебував з ним, який також став свідком протиправних дій зі сторони правоохоронців по відношенню до нього та застосуванні сили з метою підпису попередньо заготовлених пояснень.

Незаконним також є і висновок щодо результатів медичного огляду від 13.12.2019 року, оскільки лікар, який проводив огляд, не лише не вказав свою спеціальність, але і не надав відповідних доказів, що пройшов відповідне тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, як це передбачено п. 3 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім цього, лікарем на його неодноразову вимогу не було надано жодного сертифікату відповідності на прилад, завдяки якому останні проводили вимірювання. Більше того, у наданому висновку щодо результатів медичного огляду від 13.12.2019 лікарем не вказано який саме тип обладнання був використаний, що свідчить про протиправний характер його використання та з метою унеможливлення проведення перевірки у лікарні наявності сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Протиправність використання непрацюючих приладів, що використовуються у вказаній лікарні свідчить і те, що лікар відмовив йому у взятті зразків крові для проведення лабораторного дослідження і встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, розуміючи протиправність своїх дій та дій працівника медичної установи, працівники поліції умисно, всупереч вимозі п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відмовились проводити відеозйомку, про що свідчить відсутність відеозапису в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Також в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, на підставі якого був складений висновок, що свідчить про те, що попереднього огляду проведено не було.

А щодо його пояснень, які додані до оскаржуваних протоколів, то останні надиктовувались йому працівником поліції під примусом, що унеможливлює їх використання в якості доказів.

За таких обставин, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили обставини, викладені у протоколі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Цермолонського І.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах серії ОБ № 090486 та серії ОБ № 090487, та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення серії ОБ № 090486 за ст. 124 КУпАП та серії ОБ № 090487 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, які, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою та й самим ОСОБА_1 без будь-яких заперечень, у схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана відповідною посадовою особою та ОСОБА_1 , та в якій зафіксовано місце наїзду на перешкоду (паркан), положення транспортного засобу після наїзду на перешкоду (паркан) і пошкодження, які отримав автомобіль в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,1 ‰, а також у поясненнях свідка ОСОБА_4 про те, що 13.12.2019 року о 21 год., знаходячись у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_3 , вона почула сильний гуркіт та підійшовши до вікна почула звуки газування машини, але на вулицю не виходила, так як було темно і вона злякалася, але, через деякий час, коли звуки газування машини припинилися, вона підійшла до воріт і помітила, що на вулиці біля її подвір`я стоїть автомобіль «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , і біля нього нікого не має, а, коли приїхали працівники поліції, вона вийшла на вулицю і тільки тоді помітила, що її паркан пошкоджено, а на вищевказаному автомобілі є механічні пошкодження.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично не наведено жодних доводів на спростування обставин вчиненняним правопорушень, які встановлені судом у постанові за результатами розгляду складених щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, а прохання про закриття провадження у справі пов`язується в більшій частині із недоведеністю вчинення ним адміністративних правопорушень через допущені порушення у складанні матеріалів про їх вчинення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про порушенням саме нимПДР, незважаючи на що, оскаржувані протоколи були складені саме на нього, то вони не є необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, а тому в межах даного акту і проводиться судовий розгляд.

Щодо тверджень в апеляційній скарзі та наданих в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 про те, що 13.12.2019 року він ніякого алкоголю не вживав, так як за станом здоров`я взагалі не вживає спиртні напої, а лише в той день у кафе пив безалкогольне пиво, а також про те, що автомобілем «ToyotaAvensis» він не керував, а передав ключі від свого транспортного засобу наглядно знайомому на ім`я ОСОБА_2 , який відпочивав разом з ними у кафе, щоб той привіз йому ліки від шлунку, який у нього раптово розболівся, оскільки ОСОБА_2 повідомив, що має посвідчення водія і з радістю привезе йому ліки, так як йому все одно потрібно поїхати додому за готівкою, яку він заборгував присутнім у кафе, а через деякий час знайомі повідомили йому про те, що можливо його автомобіль врізався у паркан, тому він пішов на місце ДТП, де вже були працівники поліції, та побачив, що то дійсно був його автомобіль, при цьому він пояснював працівникам поліції, що авто керував не він, але його не стали слухати, надягли наручники та відвезли до лікарні для проходження огляду, то вони не відповідають дійсності та спростовуються доказами у справі.

Зокрема, такі твердження ОСОБА_1 щодо того, що за станом здоров`я він взагалі не вживає спиртні напої, спростовуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.12.2019 року, виданого на підставі даних, що містяться в Акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 169, складеному о 21 год. 25 хв. 13.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,1 ‰.

Посилання ОСОБА_1 на заборону вживання алкогольних напоїв у зв`язку із наявністю у нього хвороби шлунку без надання відповідних підтверджуючих документів не спростовують висновки про його винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні.

При цьому з письмових пояснень ОСОБА_1 наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що 13.12.2019 року о 21 год. він вживав спиртні напої після ДТП, яке сталося в смт. Брусилів по вул. Є. Червонюка, 52, на автомобілі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням. Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці відмовився, але погодився проїхати до найближчого медичного закладу охорони здоров`я для даного освідування. Результат освідування становив - 1,1 ‰.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що вказані вище його пояснення були продиктовані йому працівником поліції під примусом, що унеможливлює їх використання в якості доказів, то вони є безпідставними, оскільки як вбачається зі складених стосовно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, останньому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено зі змістом протоколів, про що свідчить його підпис (а.с. 2, 11), при цьому, ніщо не заважало ОСОБА_1 у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення у графі пояснень вказати про свою незгоду з вказаними у них правопорушеннями та про тиск з боку працівників поліції, що свідчить про відсутність таких порушень з боку поліцейських при складанні протоколів.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього, протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_3 , які аналогічні поясненням ОСОБА_1 , та в яких він наполягав на тому, що ОСОБА_1 алкоголю не вживав, а пив лише безалкогольне пиво та автомобілем не керував, а віддав ключі від свого автомобіля знайомому ОСОБА_2 , який відпочивав разом з ними у кафе, щоб той привіз ОСОБА_1 ліки від шлунку, який у нього раптово розболівся, а через 20 хв. їм повідомили про ДТП і вони пішли з ОСОБА_1 на місце ДТП, де вже були працівники поліції, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, свідок ОСОБА_3 є товаришем ОСОБА_1 , а тому може бути зацікавленим в результатах розгляду справи на його користь.

Відсутність у матеріалах справи відеозапису подій з нагрудних камер поліцейських ніяким чином не ставить під сумнів правомірність їхніх дій, як це намагається довести ОСОБА_1 , оскільки у справі достатньо інших доказів, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимими і достатніми для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Що стосується доводів апелянта про те, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння лікарем не проводився клінічно, а проводився лише за допомогою невідомого йому приладу, на який йому не було надано жодного сертифікату відповідності та не було вказано, який саме тип обладнання був використаний, що свідчить про протиправний характер його використання, то вони є безпідставними, оскільки як вбачається з, наданих на запит захисника Цермолонського І.М., Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 169, складеному о 21 год. 25 хв. 13.12.2019 року, під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено, як його клінічний огляд, так і використовувався технічний засіб для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня) - Алконт 01-сУ № 8208-10, та Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 534/Е, чинного до 02.08.2020 року, аналізатор парів спирту «Алконт 01-сУ» зав. № 8208-10, виробник - ТОВ «Брестское техническое агентство», відповідає вимогам Формуляр ТФАГ 413422,001-02 ФО, що свідчить про належне здійснення повірки приладу «Алконт 01-сУ», а відтак, підстави для визнання його результатів недійсними, відсутні.

Також є безпідставними і доводи апелянта щодо незаконності Висновку щодо результатів медичного огляду від 13.12.2019 року, так як лікар, який проводив огляд, не лише не вказав свою спеціальність, але і не надав відповідних доказів, що пройшов відповідне тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, як це передбачено п. 3 Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки спростовуються даними направленої на запит захисника Цермолонського І.М. довідки адміністрації КНП «Брусилівська лікарня», з якої вбачається, що лікар-нарколог ОСОБА_6 проводив заняття з лікарями, а саме - лікарем-хірургом ОСОБА_5 , який проводив огляд ОСОБА_1 , на тему: «Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Отже, огляд проведений у відповідності до ст. 266 КУпАП, а відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Що стосується посилань на відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення Акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то вони є безпідставними, адже огляду поліцейським на місці з використанням спеціальних технічних засобів, що, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, є підставою для складання відповідного Акту, ОСОБА_1 не проходив, а з урахуванням наявних у справі матеріалів, в тому числі Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.12.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,1 ‰, наявних в матеріалах справи письмових пояснень останнього, згідно яких він «вживав спиртні напої після ДТП, яке сталося в смт. Брусилів по вул. Є. Червонюка, 52, на автомобілі «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням», не виникає сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Щодо інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , зокрема, відмови лікаря, під час його огляду на стан сп`яніння, у надані йому на ознайомлення сертифікатів відповідності та свідоцтва про повірку приладу за допомогою якого проводився тест, а також те, що суддя місцевого суду розглянув справу без виклику та допиту свідків, то вони не є тими істотними порушеннями, які тягнуть скасування постанови судді.

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу цих адміністративних правопорушень не ґрунтуються на доказах у справі.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір основного стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, що в повній мірі відповідає санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.