Справа № 214/7386/20
3/214/3196/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, працюючого ПП «Одіум Престиж» водієм, що мешкає та

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020 року о 21 год. 04 хв. в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого, 22, водій ОСОБА_2 , здійснив міські пасажирські перевезення на маршруті №240 на автомобілі «Volkswagen 35D» з державним номерним знаком НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Фольксваген»), при цьому перевозив пасажирів у кількості, яка перевищувала кількість місць для сидіння, визначеної в реєстраційному документі на цей транспортний засіб, а саме в салоні автобуса одночасно знаходилось 25 пасажирів, при цьому максимальна дозволена кількість місць для сидіння складає 19 без врахування місця водія. Тобто водій ОСОБА_2 перевозив на 6 пасажирів більше дозволеного, чим було порушено правила щодо карантину людей та санітарно-протиепідемічних правил, норм, передбачених підпунктом 2 пункту 11 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та п 2 п. 1.2.1 , протоколу №41 позачергового засідання Дніпропетровської регіональної комісії з питань екологічно- економічної поліції і надзвичайних ситуацій. Факт правопорушення зафіксовано на боді-камеру АЕ 00050, 00059, 00150.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково та пояснив, що в маршрутці було багато людей, зайві пасажири не бажали виходити. Він їм пояснював, що така кількість людей не допустима, але люди його не слухали. Пасажири з маршрутки не виходили, поліцію він не викликав, так як вважав, що поліцейські прибудуть через тривалий час, насилля з боку пасажирів не було. Залишити автомобіль також не міг. Наполягає, що вимушено почав рух з площі Визволення, зупинили його вже за зупинкою площі ОСОБА_3 .

У судовому засіданні досліджені наступні докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), відеозапис (а.с.4).

При огляді диску, який наявний в матеріалах справи, встановлено, що на ньому мається 4 файли.

На файлі з останніми цифрами «0799», який розпочинається о 21-18 годині та закінчується о 21-33 годині, видно як водій маршрутки ОСОБА_2 заповнює документи надає письмові пояснення та спілкується з поліцейськими. Видно як стоїть маршрутка. Поліцейські роз`яснюють що в м. Кривому Розі встановлена помаранчева зона карантину.

На файлі з останніми цифрами «0808», який розпочинається о 21-03 годині та закінчується о 21-18 годині, видно як стоїть маршрутка і з водієм спілкуються поліцейські. Водій каже, що їхав з площі Визволення і ніде не зупинявся. Поліцейський роз`яснює, що він порушив карантинні норми. Водій обурений, каже, що ці норми ніхто не дотримується. Поліцейські заповнюють документи, роз`яснюють права, водій підписує протокол.

На файлі з останніми цифрами «0819», який розпочинається о 21-39 годині та закінчується о 21-46 годині, видно як поліцейські заповнюють протокол, ОСОБА_2 підписує протокол.

На файлі з останніми цифрами «0845», який розпочинається о 21-01 годині та закінчується о 21-04 годині, видно як їде та зупиняється маршрутка, до маршрутки підходять і заходять працівники поліції, поліцейські звертаються до водія, роз`яснюють йому, що діє карантин та просять його надати документи. Водій каже, що всі пасажири зайшли в маршрутку на площі Визволення і їхали до площі ОСОБА_3 , за цей час він не разу не зупинявся. На те, що він порушив норми карантину, водій пояснив, що ніхто їх не дотримується, а пасажири самі сідають в маршрутку у кількості, яка перевищує кількість сидінь.

Протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), відеозапис (а.с.4), вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин перевезення пасажирів.

Досліджені у судовому засіданні докази, вважаю допустимими, так як вони отримані без порушення закону.

Протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), вважаю достовірними доказами.

Відеозапис (а.с.4) вважаю достовірним доказом.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_2 про те, що він перевозив пасажирів у недозволеній кількості, вважаю достовірними, так як вони узгоджуються з записами на диску.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він вимушений був здійснити перевезення є недостовірними, оскільки у судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_2 намагався вжити якихось заходів щоб не перевозити пасажирів у недозволеній кількості. Так, останній пояснив, що поліцію не викликав, відмовлятися від перевезення шляхом залишення автомобіля, не став. Також не встановлено, що хтось висловлював на його адресу погрози з метою змусити почати перевезення. Приходжу до переконання про те, що пояснення ОСОБА_2 про вимушений характер його дій, вважаю надуманими, з метою уникнути відповідальності.

Оцінивши у сукупності досліджені у судовому засіданні пояснення ОСОБА_2 , та досліджені і визнані судом достовірними письмові докази: протокол (а.с.1), рапорт (а.с.3), відеозапис (а.с.4), приходжу до переконання, що 19.10.2020 року, ОСОБА_2 здійснював міські пасажирські перевезення на маршруті №240 на автомобілі «Фольксваген», при цьому перевозив пасажирів у кількості, яка перевищувала кількість місць для сидіння, визначеної в реєстраційному документі на цей транспортний засіб.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходжу з наступного.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає в разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Підпунктом 1 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Суд приходить до переконання, що водій ОСОБА_2 допустив перевезення пасажирів у кількості, яка перевищувала кількість місць для сидіння, визначеної в реєстраційному документі на цей транспортний засіб, чим порушив зазначений пункт вказаної постанови КМУ.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Обговорюючи питання про те, чи є ОСОБА_2 службовою особою, приймаю до уваги, що відповідно до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на час вчинення вказаних дій був водієм маршрутного таксі ПП «Одіум Престиж», його обов`язки не пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, а отже він не є посадовою особою в розумінні ст. 44-3 КУпАП.

Оцінюючи чи діяв ОСОБА_2 в стані крайньої необхідності враховую, що згідно ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_2 в разі відмови перевозити пасажирів у недозволеній кількості загрожувала небезпека його правам або свободам. Зокрема, не встановлено, що йому висловлювалися погрози, що він був позбавлений можливості залишити місце водія, що був позбавлений можливості звернутися до органів поліції. Отже підстав вважати, що ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності, не мається.

У відповідності до вимог ст.33 КУпАП, враховуючи характер правопорушення, особу порушника, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших громадян, вважаю, що на останнього належить накласти стягнення у виді штрафу.

При цьому вважаю, що обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 266, 268, 283, 284, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в сумі 17000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов