П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2020 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області справу про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, -

- за ч. 1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092389 від 08.12.2019 ОСОБА_1 08.12.2019 в 05.00 год. керував по вул. Соборній у м. Бар Вінницької області автомобілем «ВАЗ21093» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , в присутності адвоката Невольчука С.П. винним себе не визнав, пояснивши суду, що 08 грудня 2019 року, біля 04.00 год. він перебував в автомобілі «ВАЗ21093» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля кафе «Супремо» на вулиці Соборній у м. Бар. Двері автомобіля відчинили та почали наносити йому удари в обличчя. Зламали ніс. Після цього він втратив свідомість. Прийшов до тями, коли його знайомий ОСОБА_2 намагався зупинити нападників та припинити побиття. Однак, його двоє незнайомців відштовхнули та тримали, а третій продовжував бити ОСОБА_1 Приїхали працівників поліції. ОСОБА_1 почав усе це знімати на телефон. Працівник поліції вибив телефон з його рук. На вимогу ОСОБА_1 працівники патрульної поліції викликали слідчо - оперативну групу, оскільки йому були нанесені тілесні ушкодження. Після відібрання пояснень, патрульні повезли затриманих хлопців, що побили ОСОБА_1 , у лікарню, щоб обстежити на стан алкогольного сп`яніння. Слідчий слідчо-опертивної групи ОСОБА_3 також запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні для огляду у рамках кримінального провадження. У лікарні медсестра, а не лікар, надала йому вже розпечатаний прибор, і сказала, щоб він його продув. ОСОБА_1 відмовився та просив, щоб прибор розпечатали при ньому. Після цього усі поїхали в поліцію для оформлення відповідних документів. Там, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУПАП. ОСОБА_1 не вживав алкоголь, був тверезий. Працівники поліції, ні на вулиці, ні в приміщенні поліції, не пропонували пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції не виписували йому направлення на огляд щодо стану алкогольного сп`яніння в лікарню.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він був запрошений працівниками поліції понятим під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Він не бачив, щоб працівники поліції на місці події пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер». Він не був присутнім під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у лікарні. Працівники поліції не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 . Коли вони приїхали ОСОБА_1 стояв на тротуарі. На час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в останнього були тілесні ушкодження на обличчі.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 08 грудня 2019 року, біля 04.00 год. він з друзями йшли по вулиці Соборній у м. Бар. До них під`їхав на власному автомобілі ОСОБА_1 Вони поговорили. Далі ОСОБА_1 почав «дурачитися». Виїхав на тротуар, з`їхав з тротуару, зупинився на площі біля кафе «Супремо». До нього підбігли троє молодих хлопців та почали наносити тілесні ушкодження. ОСОБА_5 намагався їх розборонити. Його відштовхнули. Потім незнайомі пішли. Приїхали працівників поліції. На вимогу ОСОБА_1 працівники патрульної поліції викликали слідчо - оперативну групу, оскільки йому були нанесені тілесні ушкодження. Незнайомих затримали. Всіх повезли у лікарню, щоб обстежити на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 не вживав алкоголь, був тверезий. Працівники поліції на місці не пропонували ОСОБА_1 пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, не зупиняли його під час руху автомобіля.

Відповідно до вимог ст.. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КпАП України встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1 ч.1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Згідно до п.2 ч.1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У відповідності з п.6 ч.1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: 1. поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2. лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.1, п.3, п.6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Отже, чинні норми законодавства передбачають необхідність у проведені огляду водія на стан сп`яніння саме у випадку керування ним транспортним засобом і з наявністю факту зупинки. Тобто, факт керування та зупинки є необхідними умовами для проведення огляду особи на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 був направлений слідчим СОГ Барського РВ до КНП «Барська центральна районна лікарня» для медичного обстеження та огляд на стан алкогольного сп`яніння як учасник кримінального провадження, а не як водій, який відмовився від огляду на місці зупинки.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначається, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками поліції, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці.

Доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, доказів його зупинки, доказів відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та доказів пропонування працівниками поліції такого огляду на місці у присутності свідків, матеріали справи не містять.

Відеозапис працівниками поліції не здійснювався та суду не наданий.

Оригінал протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092389 датований 08.12.2019. ОСОБА_1 вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092389, який датований 07.12.2019. Тобто, судом встановлено, що вручена правопорушнику копія протоколу не відповідає оригіналу, а оригінал протоколу містить виправлення. Тому, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092389 від 08.12.2019 є неналежним доказом у справі.

Верховний Суд у Постанові від 15 березня 2019 року №686/11314/17 вказав, що якщо в інспектора поліції не було правових підстав вимагати у водія документи (безпосередньо, водієм не було скоєно порушення ПДР), то не може бути і відповідальності водія за те, що він не надав документи і відмовився від подальших дій за участю працівників поліції.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту".

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись п. 1 ст. 247 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу за ст. 130 ч. 1 КпАП України стосовно ОСОБА_1 провадженням закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: