Дата документу 25.08.2020
Справа № 334/3456/20
Провадження № 3/334/1634/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ПрАТ «Укргідроенергія», яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу ВАБ 280072 від 24 червня 2020 року, 24.06.2020 року о 10.50 год. ОСОБА_1 , знаходячись біля другого під`їзду за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив факт домашнього насильства психологічного типу та фізичного характеру по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Дослідивши матеріали справи,суд приходить до наступного.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КпАП України. При цьому судом встановлено, що обставини адміністративного правопорушення мали місце 24 червня 2020 року о 10.20 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бородінська 6/33.

Відповідно до матеріалів долучених до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ 280072 від 24 червня 2020 року: пояснень свідків, рапорту чергового Дніпровського ВП подія адміністративного правопорушення мало місце 24 червня 2020 року, тобто йдеться про адміністративне правопорушення, щодо якого вина ОСОБА_1 була встановлена та накладене адміністративне стягнення. Про це також свідчить, що до матеріалів долучені не оригінали документів, а їх ксерокопії.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать даним, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 173-2 ч. 1, 247 п. 1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КпАП України на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк