справа №176/1849/20
провадження №3/176/366/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Гусейнов К.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Жовтоводського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №664361 від 15.09.2020 року, ОСОБА_1 , 15.09.2020 року о 22 год. 30 хв., знаходячись в торговому кіоску №3 за адресою: вул.Я.Мудрого, 2я, м.Жовті Води під час обслуговування покупців перебувала без медичної чи виготовленої власноручно маски, чим порушила вимоги Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, підп.1 п.10, порушення зафіксовано на боді-камеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

09 листопада 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких вона просить закрити справу про адміністративні правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП. В своїх поясненнях зазначила, що відповідно до підп.1 п.10 Постанови №641 на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Але зазначений торгівельний кіоск № НОМЕР_1 за адресою вул.Я.Мудрого, 2 я, м.Жовті Води, відповідно до п.3.6.Державних будівельних норм України «Громадські будинки та споруди» ДБН В.2.2-9-2018 не відноситься до громадських будинків та споруд. Крім того, працівниками поліції не було вручено їй другий примірник протоколу, що порушує її право на захист. Також, оптичний диск з записом з боді камери не завірений належним чином та не має цифрового підпису автора, а тому не є допустимим доказом в розумінні ст.74 КАС України. Також зазначила, що у фабулі протоколу було вказано про обслуговування покупців, та відповідно до протоколу не надано жодних показань цих осіб.

В судовому засіданні захисник Тимофієв Є.Л. просив закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.44-3 КУпАП з підстав, що викладені у письмових поясненнях.

Дослідивши пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, прізвища, адреси потерпілих, свідків, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними захворюваннями. Санкція статті передбачає накладення штрафу на громадян від одного до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - у розмірі від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов`язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з положенням підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22 липня 2020 року на території України на період дії карантину забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №664361 від 15.09.2020 не зазначено осіб, яким ОСОБА_1 реалізовувала товар без вдягнутих засобів індивідуального захисту. В протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Свідки» не зазначено жодних осіб.

Також з фотокопій торгівельного кіоску, які були додані до письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що остання працює в торгівельному кіоску, в якому обмежений доступ для покупців, тобто торгівля здійснюється лише через віконце вказаного кіоску, а як наслідок відсутній прямий контакт продавця з покупцем. Таким чином, торгівельний кіоск, в якому працює ОСОБА_1 не є громадським місцем в розумінні положень підпункту 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів №641 від 22 липня 2020 року.

Крім того, з тексту протоколу вчбачається, що він має допис іншою кульковою ручкою після повернення його на доопрацювання, тобто містить додаткові записи після його складання, що суперечить п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 №1376, яка не допускає закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні даного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, викладені в протоколі не доведені відповідними належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 44-3 251, 252, 256, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 - закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя К.А. Гусейнов