Справа № 698/701/20
Провадження № 3/690/269/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м.Ватутіне

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Здоровило В.А., з участю прокурора Науменка Р.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли із Черкаського апеляційного суду про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, працюючої начальником організаційного відділу виконавчого апарату Катеринопільської районної ради Черкаської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

до Ватутінського міського суду Черкаської області надійшов протокол №256/2020 від 06.10.2020, складений оперуповноваженим управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України Никогди О.С. про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 , будучи начальником організаційного відділу виконавчого апарату Катеринопільської районної ради Черкаської області та відповідно до пп. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.05.2020, а декларація фактично подана 01.06.2020, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та надала пояснення про причини несвоєчасного подання декларації. ОСОБА_1 пояснила, що в період з 28.05 по 02.06.2020 вона перебувала на лікуванні в КІЗ поліклінічного відділення Катеринопільської ЦРЛ, про що надала підтверджуючу довідку №22 від 17.06.2020. А тому вона не мала фізичної та технічної можливості вчасно подати на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2019 рік.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, не дотрималася вимог Закону «Про запобігання корупції», в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, при вирішенні питання про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до розпорядження №55-3 від 10.12.2018 (а.с.30) працює на посаді начальника організаційного відділу виконавчого апарату Катеринопільської районної ради Черкаської області.

14.12.2018 ОСОБА_1 було попереджено про обмеження, встановлені ЗУ «Про запобігання корупції» та повідомлено про зобов`язання подавати електроні декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру до Єдиного державного реєстру декларацій за формою і в порядку, визначеними ЗУ «Про запобігання корупції», про що свідчить її особистий підпис у попередженні (а.с.31-32).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.15-19) ОСОБА_1 було подано щорічну декларацію за 2019 рік 01.06.2020.

Відповідно до листа Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції направленого до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, національним агентством встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну податкову політику. Одночасно, зазначена категорія віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки передбачені ст.45 Закону.

Згідно із ст.45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XIII Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1, та встановлено, що декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст. 45 Закону подаються до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Таким чином ОСОБА_1 зобов`язана була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, у період з 01 січня до 01 червня 2020 року.

Відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік 01 червня 2020 року.

В судовому засіданні встановлено, що несвоєчасність подачі ОСОБА_1 декларації як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік обумовлено тим, що остання в період з 28.05 по 02.06.2020 перебувала на лікуванні в КІЗ поліклінічного відділення Катеринопільської ЦРЛ, що стверджується довідкою №22 від 17.06.2020. Відтак, вона не мала на меті уникнення фінансового контролю і у неї були відсутні мотиви та бажання вчинити порушення закону.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 (справа №1-27/2010).

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містить даних про форму її вини, яка, виходячи із визначення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» поняття корупційного правопорушення, характеризується лише умисною формою.

Крім того, відповідно до протоколу № 256/2020 від 06 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 зазначено, що фактичним моментом виявлення вчиненого нею адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу, тобто 06 жовтня 2020 року.

Однак, таке твердження є помилковим, оскільки моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день отримання компетентними органами інформації, з якої вбачається наявність в діянні особи ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Разом з цим, матеріали справи не містять, та прокурором у судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши декларацію 01 червня 2020 року мала умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим, за викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на її користь.

Частиною 1 ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.172-6, 247, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.А. Здоровило