Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року, -

встановив:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановлено судом, 20 вересня 2019 року о 18 годині 50 хвилин по вул. Бєлгородська в м. Сарни Рівненської області керував транспортним засобом - автомобілем марки Mersedes-Benz 209 D, що має номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву).

Від проходження медичного огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння та на місці зупинки транспортного засобу відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки 20 вересня 2019 року о 18 годині 50 хвилин був зупинений патрульною інспекцією та був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки не мав при собі водійського посвідчення, проте 05 листопада 2019 року по пошті отримав постанову про притягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Касацький І.С. не з`явились, Касацький І.С. надіслав заяву про відкладення розгляду справи, проте судовий розгляд даної справи не одноразово відкладався у зв`язку з чим суд не знаходить об`єктивних підстав для відкладення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№091851 від 20 вересня 2019 року (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20 вересня 2019 року (а.с.6); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД№091851, 20.09.2019 року о 18 годині 50 хвилин по вул. Бєлгородська в м. Сарни Рівненської області керував транспортним засобом - автомобілем марки Mersedes-Benz 209 D, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, не чітка мова). Водій відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відповідно до встановленого законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з акту огляду на стан сп`яніння, направлення, пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (а.с.5).

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.5 ПДР, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Сачук В.І.