Провадження № 3/592/2222/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Фоменко Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 121 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №036007, 25.10.2020 року о 03 год. 42 хв., в м. Суми по вул. Роменська, в районі будинку №93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВА 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , з технічною несправністю, а саме переобладнанням самовільно встановленим ГБО, не маючи на нього жодних документів.

Постановою інспектора СРПП №4 Сумського РВП ГУНП в Сумській області Риженкова О.В. серія БАА №255710 від 01.06.2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.3(а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що дійсно у багажному відділенні його транспортного засобу встановлено газовий балон, однак відсутні газова магістраль, форсунки та редуктор, необхідні для роботи газобалонного обладнання, що надало б можливість приводити транспортний засіб в рух за допомогою ДВС, який працює на газовому паливі.

В матеріалах справи наявні: протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №036007 від 25.10.2020 року (а.с.1), копія постанови від 01.06.2020 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.2), довідка відділу АП УПП в Сумській області (а.с.3) та відеозапис з місця вчинення правопорушення (а.с.4).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, серед яких, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.3(а) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 32 ЗУ» Про дорожній рух», переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Тобто, диспозиція ч. 1 та ч. 4 ст. 121 КУпАП має бланкетний характер, норми якої передбачають зазначення у протоколі відповідної норми стандарту, правил чи нормативу, який не дотримано при встановленні газобалонного обладнання відповідним суб`єктом.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП, відсутні будь-які посилання на стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху, порушення яких допущено ОСОБА_1 .

У відповідності до пунктів 3, 13, 18 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою КМ України від 21.07.2010 року №607, переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб`єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

Після переобладнання транспортного засобу власник або його представник обирає організацію з оцінки відповідності та подає заяву про проведення оцінювання відповідності транспортного засобу, що переобладнаний, вимогам правил, нормативів і стандартів України, а також умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження . За результатами такого оцінювання видається: акт технічної експертизи або сертифікат відповідності для транспортних засобів, що переобладнані в індивідуальному порядку, а також для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний, проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388.

Згідно ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух», переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Проте, всупереч наведених вище положень, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за фактом керування транспортним засобом, переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, до протоколу не додано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, жодних довідкових або інших належним чином оформлених відомостей Сервісного центру МВС України, які б свідчили про відсутність задокументованого у встановленого законом порядку факту переобладнання автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , для роботи на газовому моторному паливі.

Крім того, сам факт встановлення ГБО на транспортний засіб не зафіксовано у відповідному протоколі, із наведенням опису обладнання, його характеристик та фотофіксації складових частин.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року, заява №926/08), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходить до висновку про відсутність (недоведеність) в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 121 ч. 4, 247 п. 1, 251, 280 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Фоменко