Справа № 308/4002/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Свида О.Г. в інтересах ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового забору.

Згідно постанови, 24 березня 2019 року об 11 год. 40 хв. у с. Оноківці, на автодорозі сполученням «Львів-Самбір - Ужгород», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen Berlingo», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія у присутності двох свідків тестом за допомогою приладу «Драгер» (результат 0.99%) , чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Свида О. Г. вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам і обставинам, не заслухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Посилається на те, що ОСОБА_1 у судове засідання не викликався, що суд формально підійшов до оцінки доказів, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Посилається і на те, що суд першої інстанції не врахував те, що поліцейським була порушена процедура освідчення ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки при освідченні на прохання правопорушника працівниками поліції не було пред`явлено жодного документа, який надавав їм право проводити тест на стан сп`яніння. Також зазначає, що не зрозумілим є те, чи проходив прилад, за допомогою якого проводилось освідчення ОСОБА_1 , відповідну повірку, калібрування та інші обов`язкові сертифікації, які передбачені п. 3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС Україна та МОЗ України 09.11.2015 №1542/735. Крім того, посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №278591 від 24.03.2019 вказаний прилад «Драгер», який не має ні серійного номеру, ні будь-якого іншого номеру або іншої його розпізнавальної ознаки. Наведені обставини, апелянт вважає такими, що спростовують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та дотримання інспектором встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння, дотримання порядку складання протоколу, що у свою чергу свідчить про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Разом із тим, вказує на те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин, так як копію оскаржуваної постанови ними отримано лише 30.08.2019 і, при цьому, ним було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та видачу копії постанови, однак таке задоволено не було. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та адвоката Свида О. Г., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 та адвокат Свида О. Г. неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду справи; розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі й за клопотанням адвоката Свиди О.Г., який подав апеляційну скаргу; даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду на 16:00 07.02.2020 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції. Із матеріалів справи також вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 30.05.2019 надіслана на адресу проживання ОСОБА_1 21.08.2019, тобто з порушенням передбаченого ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденного строку для надіслання чи вручення судового рішення і, при цьому, в матеріалах справи відсутні дані про отримання останнім копії вказаної постанови, у зв`язку з чим, доводи клопотання про те, що копію оскаржуваної постанови стороною захисту отримано лише 30.08.2019, заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Свиді О. Г. своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 278591, 24 березня 2019 року об 11 год. 40 хв. у с. Оноківці, на автодорозі сполученням «Львів-Самбір - Ужгород», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Citroen Berlingo», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія у присутності двох свідків тестом за допомогою приладу «Драгер» (результат тестування 0.99%), чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що : права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; в поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що 23.03.2019 приблизно о 23 год. випив два пива, а 24.03.2019 сів за кермо автомобіля у зв`язку з необхідністю відвезти дитину до лікарні (а. с. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейським СРПП № 1 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Марковичем В . М. за допомогою приладу Drager у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, нестійка хода), - результат огляду - 0,99 % проміле (а. с. 4), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь, з чим ОСОБА_1 погодився, підтвердивши це своїм підписом (а. с. 1).

З рапорту поліцейського Марковича В. М. вбачається, що 24.03.2019 ним складено протокол за ч. 1 ст. 130 та винесено постанову за ст. 125 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а. с. 5).

З копії постанови серії ДПО18 № 160664 вбачається, що 24.03.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, тобто за керування 24.03.2019 об 11 год. 50 хв. автомобілем марки «Citroen Berlingo», н. з. НОМЕР_1 , на якому не були ввімкнені ходові вогні поза населеним пунктом (а. с. 3).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Маркович В. М. був упереджений при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським порушена процедура освідчення ОСОБА_1 на стан сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, так як матеріали справи свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено відповідно до вимог чинного законодавства, і під час проведення огляду та складення щодо ОСОБА_1 відповідних документів, останній не вказував на порушення поліцейським процедури огляду.

При цьому, посилання на те, що при освідченні на прохання правопорушника працівниками поліції не було пред`явлено жодного документа, який надавав їм право проводити тест на стан сп`яніння, - апеляційний суд не приймає до уваги, так як у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вимагав пред`явлення працівниками поліції документів, які надають їм право проводити тестування на алкоголь. При цьому, враховується те, що в матеріалах справи відсутні й апеляційним судом не встановлено й даних про те, що поліцейський Маркович В. М. не має права на проведення огляду водіїв, у яких наявні ознаки алкогольного сп`яніння, для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що при освідченні на прохання ОСОБА_1 працівниками поліції не було пред`явлено жодного документа, який надавав їм право проводити тест на стан сп`яніння, апеляційний суд враховує і те, що апелянт не посилається на нормативно-правові акти, відповідно до яким поліцейські при виконанні своїх посадових обов`язків зобов`язані надавати правопорушникам документи у підтвердження наявного у них права проводити тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що у свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були підстави для обмови ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, та про їх зацікавленість у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, роздруківки тестування на алкоголь, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам і обставинам, а також формально підійшов до оцінки доказів, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення апеляційний суд враховує те, що апелянт не посилається на те у чому саме полягає неповнота при з`ясуванні фактичних обставин справи та яким доказам суд першої інстанції не дав оцінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не заслухав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такий у судове засідання не викликався, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд враховує те, що: розгляд судом справи без участі правопорушника відповідно до чинного КУпАП не являється підставою для зміни чи скасування судового рішення; факт розгляду справи без участі ОСОБА_1 враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення адвокату Свиді О. Г.; Скалко М. Р., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом, не з`явився до апеляційного суду, чим позбавив себе можливості надати пояснення чи будь-які докази, або заявити клопотання.

Як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та, відповідно, висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що не зрозумілим є те, чи проходив прилад, за допомогою якого проводилось освідчення ОСОБА_1 , відповідну повірку, калібрування та інші обов`язкові сертифікації, які передбачені п. 3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від, затвердженої спільним наказом МВС Україна та МОЗ України 09.11.2015 №1542/735. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що дані про прилад «Драгер», яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі, й про його калібрування, містяться в роздруківці тестування на алкоголь (а. с. 1) і, при цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 перед початком освідчення вимагав у поліцейського пред`явити будь-які документи щодо приладу, яким проводилось освідчення.

Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №278591 від 24.03.2019 вказаний прилад «Драгер», який не має ні серійного номеру, ні будь-якого іншого номеру або іншої розпізнавальної ознаки даного приладу.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини спростовують правильність викладених у протоколі даних про обставини правопорушення та дотримання інспектором встановленого порядку проведення огляду на стан сп`яніння, дотримання порядку складання протоколу, що у свою чергу свідчить про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, і визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом Свидою О. Г. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і, не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити адвокату Свиді О. Г. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Свида О. Г. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан