Справа № 946/8424/20
Провадження № 3/946/2688/20
№ 3/946/2689/20
№ 3/946/2690/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2020 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

ОСОБА_1 25 грудня 2020 року о 18:40 годині в м. Ізмаїлі Одеської області по вул.Кольцова, біля буд. 9 керувала автомобілем «Renault Logan» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків на місці з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я відмовилася, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 25 грудня 2020 року о 18:40 годині в м. Ізмаїлі Одеської області по вул.Кольцова, біля буд. 9 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Logan» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, в порушення вимог п. 10.9 ПДР, не впевнилася в безпечності руху та скоїла наїзд на перешкоду (дерево), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Також, 25 грудня 2020 року близько 18:55 години ОСОБА_1 , знаходячись біля буд. 9 по вул. Кольцова в м. Ізмаїлі Одеської області, виражалась нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції та оточуючих, порушивши громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнала повністю, розкаялася в їх вчиненні та пояснила, що 25.12.2020 р. вона посварилася зі своїми рідними, вирішила ночувати в автомобілі. Перебуваючи у стані сп`яніння, вона вирішила припаркуватися біля дерева, і, рухаючись заднім ходом, зіткнулася з деревом, транспортний засіб при цьому отримав незначні пошкодження лако-фарбового покриття заднього бамперу. Після цього сусідка викликала поліцію, та на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння вона відмовилася, при цьому вона висловлювалася на їх адресу та на адресу присутніх осіб нецензурною лайкою. Але вона не мала намір кудись їхати у такому стані, вона вчинила сварку, оскільки була розгубленою.

Крім повного визнання своєї вини притягуваною ОСОБА_1 , її вина у вчиненні даних адміністративних правопорушень повністю підтверджується сукупністю доказів, дослідженими в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення 25 грудня 2020 року о 18:40 годині ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, але від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків на місці з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я відмовилася, порушивши п. 2.5 ПДР.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозаписі події правопорушення з відеотехніки на форменому одязі поліцейського зафіксовано, як працівник поліції у присутності двох свідків пропонував притягуваній ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці поліцейським за допомогою технічних засобів або лікарем в медичному закладі, однак притягувана ОСОБА_1 відмовилася від цього.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, які були виявлений поліцейським у притягуваної ОСОБА_1 та наявність яких також вбачається з дослідженого відеозапису, а тому були підставою для проведення її огляду.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вказаного п. 2.5. ПДР відмовилася пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.

Крім того, вказані обставини справи також підтверджуються даними письмових пояснень двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому при визначенні нормативного акту, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення суд виходить з такого.

З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII (далі Закон від 22.11.2018 р.). Підпунктом 4 п. 1 розділу І вказаного Закону від 22.11.2018 р. ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції, якою виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі відповідальність водіїв транспортних засобів).

Разом з цим, п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р. Кримінальний кодекс України (далі КК) доповнений статтею 2861, якою встановлена кримінальна відповідальність водіїв транспортних засобів. У зв`язку з тим, що відповідальність водіїв транспортних засобів, по суті, була криміналізована та передбачена можливість застосування кримінального покарання, а також у зв`язку з тим, що санкція за таке порушення була підвищена (збільшений розмір штрафу та строк додаткового покарання), то відповідальність водіїв транспортних засобів посилена.

Незважаючи, що Закон від 22.11.2018 р. набрав чинності з 01 липня 2020 року, та, що самим Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»» від 17 червня 2020 року №720-IX (далі Закон від 17.06.2020 р.) (розділ ІІ) передбачений особливий порядок набрання ним чинності, тобто з дня набрання чинності Законом від 22.11.2018 р., Закон від 17.06.2020 р. все ж набрав чинності в силу п.4 Указу Президента України від 10.06.1997 р. з дня його опублікування в офіційному друкованому виданні, а саме у газеті «Голос України» за №110 від 03.07.2020 р.

Вказаним Законом від 17.06.2020 р. були внесені зміни до Закону від 22.11.2018 р. Зокрема, відповідно до абз. 6 п/п. 2 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. п/п. 171 п. 2 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким КК доповнений новою статтею 2861, виключений. Також відповідно до абз. 1 п/п. 1 п. 117 розділу І Закону від 17.06.2020 р. виключений п/п.4 п. 1 розділу І Закону від 22.11.2018 р., яким ст. 130 КУпАП викладена в новій редакції та з якої виключена відповідальність водіїв транспортних засобів.

Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Незважаючи на те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 р. були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.2861 КК, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст. 2861 КК і не передбачена ст. 130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), то ОСОБА_1 за вчинене правопорушення має нести саме адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП, а не кримінальну, оскільки адміністративна відповідальність по суті і за встановленими санкціями є більш м`якою порівняно з кримінальною і покращує становище притягуваного, а усе, що покращує становище притягуваного має бути витлумачено на його користь.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9. ПДР рухаючись за кермом транспортного засобу заднім ходом здійснила наїзд на перешкоду (дерево), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Крім того, обставини справи також підтверджуються даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, даними письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, та з яких також випливає, що наїзд транспортного засобу «Renault Logan» під керуванням притягуваної ОСОБА_1 на перешкоду (дерево) відбувся в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Кольцова, біля буд. 9.

З досліджених доказів випливає, що в порушення вимог п. 10.9 ПДР, відповідно до яких під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб, ОСОБА_1 , рухаючись заднім ходом, здійснила зіткнення з перешкодою (деревом), внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 своїми діями вчинила також адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , знаходячись біля буд. 9 по вул. Кольцова в м. Ізмаїлі Одеської області, виражалась нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції, порушивши громадський порядок і спокій громадян.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.

З досліджених доказів випливає, що ОСОБА_1 , знаходячись у громадському місці біля буд. 9 по вул. Кольцова в м. Ізмаїлі Одеської області, виражалась нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції, порушивши громадський порядок і спокій громадян.

Отже, на думку суду, ОСОБА_1 своїми діями вчинила також і адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124, ст. 173 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в їх вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує положення ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд також враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що достатнім і необхідним у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП є накладення на ОСОБА_1 основного адміністративного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з приєднанням додаткового стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП як обов`язкове, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП від 28.12.2020 р., за даними інформаційної підсистеми «НАІС Посвідчення водія» інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 від 09.10.2020 р.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання нових правопорушень, буде недостатнім призначення найменш суворого основного стягнення у виді штрафу, а тому є необхідним застосування адміністративного стягнення у виді громадських робіт, але в нижніх межах санкції ст. 173 КУпАП, а також накладення додаткового стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП як обов`язкове, у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки в даному випадку таке стягнення буде достатнім і повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, з числа передбачених санкцією ст. 173 КУпАП, а саме такого стягнення, як адміністративний арешт.

В силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року, що складає 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 173 КУпАП, та накласти на неї основне адміністративне стягнення в межах санкції ст. 173 КУпАП у виді громадських робіт на строк сорок годин, та додаткове обов`язкове стягнення, встановлене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко