П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, стосовно якої складено протокол про адміністративну відповідальність - ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Веклич А.В. на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 17 травня 2020 року об 11 год. 40 хв. в м. Києві по вул. І.Сергієнка, 1, керував транспортним засобом «АЗЛК М2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат Веклич А.В. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року, ухвалену стосовно ОСОБА_1 , та провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як зазначає сторона захисту, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, не допитав свідків, чим допустив спрощеного підходу до судового розгляду справи та порушив вимоги щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування і дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім цього, на переконання адвоката Веклич А.В., був порушений порядок огляду водія на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не пропонувалось на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що, в свою чергу, свідчить про недотримання встановленого законом порядку огляду, а саме - порушення ст. 266 КУпАП, та, крім іншого оформлення всіх документів відбувалось не на місці зупинки транспортного засобу - по вул. Сергієнка, 1, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а за адресою: м. Київ, пр-т Миру, 5.

Зазначає адвокат і про те, що розписку, наявну в матеріалах справи про відсторонення від керування водія ОСОБА_1 - не можна вважати будь-яким допустимим доказом, оскільки у особи, якій нібито був переданий автомобіль не має права керування транспортними засобами.

Підсумовуючи, адвокат вказує, що при неправомірних діях працівників поліції, ОСОБА_1 був згідний на все, аби його відпустили, оскільки в салоні його автомобіля залишався дороговартістний інструмент та він був занепокоєний за його долю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, поданої в його інтересах адвокатом Веклич А.В., про скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги з додатками, переглянувши відеозапис подій з нагрудної камери працівника поліції, слід дійти до наступних висновків.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 08956 від 17 травня 2020 року, в означений день, об 11 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. Сергієнка, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АЗЛК М2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці.

Водій відмовився від огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Дані обставини засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що узгоджується з поясненнями останніх від 17 травня 2020 року (а.с. 4), та відеозаписом подій, який був предметом дослідження як судом, так і апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом//представником дій працівників поліції, що не заперечувалося і в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів сторони захисту в частині того, що суд першої інстанції не в повній мірі розглянув матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки не було викликано та допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то вони не є беззастережними, оскільки судом першої інстанції були досліджені письмові пояснення вказаних свідків від 17 травня 2020 року (а.с. 4), відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що вони і засвідчили своїми підписами, у тому числі і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

З яких підстав та для з`ясування яких саме обставин суд першої інстанції повинен був беззаперечно опитати в судовому засіданні свідків - з апеляційної скарги не видно.

Разом з тим, свідок ОСОБА_3 , допитаний в суді апеляційної інстанції, підтвердив обставини того, у працівників поліції виникли підозри щодо дійсного перебування ОСОБА_1 , за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, в стані наркотичного сп`яніння, але останній був вимушений відмовитися від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, оскільки не бажав залишати автомобіль без стороннього нагляду, в якому знаходились багатовартісні інструменти та матеріали.

На пропозицію працівників поліції він написав розписку, підтверджуючи факт залишення автомобіля АЗЛК М2141201», д.н.з. НОМЕР_1 , на його зберіганні.

Окрім цього, свідок ОСОБА_3 вказав, що ні він, ні ОСОБА_1 , як йому відомо, дії працівників поліції не оскаржував.

Слід зазначити, і про те, що зі змісту апеляційної скарги не вбачається і те, які саме порушення були допущені працівниками поліції у процедурі огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння і у який спосіб працівники поліції повинні були протестувати його на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням за допомогою спеціального приладу, оскільки слід зазначити, що поліцейськими не був порушений порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так як такий огляд проводиться тільки у визначеній медичній установі шляхом відібрання певних біологічних зразків з послідуючим їх дослідженням.

Така процедура огляду водіїв, визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, які не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Примусовий порядок тестування при складанні протоколу в порядку КУпАП - законом не передбачений.

Отже, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Некоректність або//чи неточність зазначення часу в різних документах, наявних в матеріалах провадження - не є тими порушеннями, які б могли вплинути на прийняте рішення судом першої інстанції.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга адвоката Веклича А.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Веклича А.В. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій