Номер провадження: 33/813/1173/20
Номер справи місцевого суду: 521/7326/20
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду Котелевський Р.І., за участю секретарів судового засідання: Альбрехта І.С., Тьосової Я.В., захисника Стогнія О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Стогнія О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року, -

встановив:

Оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 24.04.2020 року, о 00 год. 05 хв., в Одеській області, автодорога «М-28» в об`їзд м. Одеса, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 270 Cdi», державний номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючою правою фарою в режимі близького світла та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, також мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей та обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку в присутності двох понятих за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 0494», тест 2832, проба позитивна 1,12 %. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За даним фактом співробітники поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №172930 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням судді районного суду захисник Стогній О.В. в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Захисник посилається на те, що приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,суддя районного суду зазначив, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху Українипідтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, тестом №2832, довідкою та актом огляду на стан сп`яніння, складеного за участю свідків. Проте, за твердженням захисника, поза увагою судді районного суду залишилась та обставина, що згідно наявної в матеріалах справи роздруківки тестування за допомогою пристрою «Драгер», який було надано ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння, вказаний пристрій був відкалібрований 04.06.2019 року, а тому його результати не можна вважати достовірними, оскільки згідно Інструкції про порядок використання алкотестера «Драгер», період калібрування зазначеного пристрою становить не менше 1 разу на 6 місяців. Отже, на думку захисника, такий доказ, як акт огляду на стан сп`яніння та результат тесту «Драгер», були отримані з порушенням умов його використання, а тому є неналежними. Оскільки суддя районного суду не звернув уваги на вказані обставини, захисник посилається на допущено неповноту судового розгляду та неправильність висновків судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, захисником порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, яке мотивоване тим, що справу розглянуто в районному суді без належного виклику ОСОБА_1 та за його відсутністю, після розгляду справи йому не була вручена копія оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження, є поважними.

В судовому засіданні 17.12.2020 року захисник Стогній О.В. підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просив їх задовольнити. В судовому засіданні захисник надав пояснення на підтримку апеляційної скарги та розгляд справи відкладений у зв`язку із необхідністю додаткового вивчення матеріалів справи, з урахуванням доводів апелянта.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 28.12.2020 року, ОСОБА_1 та його захисник Стогній О.В., не з`явилися, від захисника надійшла заява про розгляд справи за відсутністю захисника та Новака С.С., в якій захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Згідно матеріалів судової справи ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні районного суду 25.05.2020 року.

Матеріали судової справи не містять відомостей про належний виклик ОСОБА_1 у судове засідання, так само як і не містять відомостей про вручення оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що строк для подання апеляційної скарги апелянтом пропущений не з поважних причин, а тому з урахуванням подання апеляційної скарги одразу після того, як апелянт дізнався про існування постанови, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови судді районного суду, з посиланням на відсутність у справі допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно приписів ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, суддя районного суду не дотримався вищевказаних норм закону та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя районного суду послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №172930 від 24.04.2020 року (а.с. 3); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; роздруківку з приладу «Драгер» від 24.04.2020 року (тест №2832) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 прилад №ARCD-0494 (а.с. 4) та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, складений за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, наведені в оскаржуваній постанові докази не доводять поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, і так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі ? спеціальні технічні засоби).

Проте, при проведенні працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та складання за його результатами протоколу про адміністративне правопорушення, не були виконані наведені вимоги, що в свою чергу залишилось поза увагою судді районного суду.

Так, згідно положень статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, якою визначено основні терміни, що вживаються у даному Законі, зокрема:

- калібрування ? це сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу (п.10 ч.1 ст.1);

- повірка засобів вимірювальної техніки ? це сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам (п.18 ч.1 ст.1).

Відповідно до Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 6810» інтервал технічного обслуговування приладу становить 6 (шість) місяців.

Про необхідність кожні 6 (шість) місяців проводити калібрування газоаналізатора «Drager» Alcotest 6810» йдеться також і у відповіді Українського медичного центру сертифікації на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.01.2018 Вих.№45.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» прилад Alcotest 6810» №ARCD-0494, і згідно роздруківки даного приладу (тест №2832 від 24.04.2020 року) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 стан сп`яніння (а.с. 4), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 24.06.2019 року, що вказує на неналежність даного доказу, оскільки з часу останнього калібрування приладу, за допомогою якою працівниками поліції проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння водія, пройшло понад 6 (шість) місяців, що виключало можливість використання працівниками полії вказаного спеціального технічного засобу.

За таких обставин апеляційний суд вважає безпідставними посилання судді районного суду на Акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), як на доказ перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначений Акт огляду був складений за результатами застосування спеціального технічного засобу «Драгер» («Drager» Alcotest 6810 №ARCD-0494), тест №2832 від 24.04.2020 року (а.с. 4), останнє калібрування якого мало місце 24.06.2019 року, оскільки ці докази не відповідають критерію допустимості.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги та враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, і як наслідок порушення ним п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський Суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки факт керування ОСОБА_1 24.04.2020 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставіп.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити захиснику Стогній О.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Стогній О.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський