ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року. Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 229306 від 23 серпня 2020 року вбачається, що цього дня о 01 годині 50 хвилин у селі Ласків по вулиці Лесі Українки ОСОБА_1 керував автомобілем трактором МТЗ-82-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, природне почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився.

За даним протоколом дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судових засіданнях ОСОБА_1 свою вину заперечив. Вказав, що 23 серпня 2020 року не перебував в стані алкогольного сп`яніння. В ніч виїхав трактором працювати у полі, як це робить зазвичай. Повертаючись додому був змученим. В цей же час його зупинив поліцейський патрульний автомобіль. Поліцейські вказували йому на те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак даний факт він заперечував, оскільки взагалі алкоголь не вживає. На місці йому ніхто не пропонував пройти огляд на предмет встановлення стану сп`яніння. Натомість поліцейські покликали двох його знайомих односельчан ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в цей час працювали неподалік, та дали їм підписати вже складений протокол про адміністративне правопорушення. За переконаннями поліцейських також вказаний протокол підписав не усвідомлюючи наслідків.

Опитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_4 вказав, що 23 серпня 2020 року він в складі групи СРПП зупинив трактор МТЗ-82-1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . На місці ним було виявлено запах алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_1 . Останній на місці не заперечував факту вживання алкоголю перед керуванням транспортним засобом, у зв`язку з чим в присутності двох свідків заявив про відсутність потреби проходити огляд на стан сп`яніння. З цих причин такий огляд не проводився, а стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом з тим заявив, що вказаний факт було зафіксовано відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, однак його не було долучено до матеріалів справи. В перерві між засідання обіцяв долучити відеозапис до матеріалів справи, проте вказаного не виконав, у наступне судове засідання не з`явився, жодних інших клопотань чи заяв до суду не подав.

Відтак із врахуванням отриманих в судових засіданнях заперечень ОСОБА_1 та пояснення поліцейського, а також вивченням наявних матеріалів справи, суд провів опитування свідків, відомості про яких було вписано у протокол про адміністративне правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що дійсно о 01 годині 50 хвилин 23 серпня 2020 року він працював разом із ОСОБА_3 . В цей час до них під`їхав патрульний автомобіль поліції, а поліцейський, що знаходився у ньому попросив засвідчити своїми підписами факт відмови водія проїхати із ними до медичного закладу для освідування на предмет сп`яніння. Прибувши до місця вони побачили односельчанина ОСОБА_1 поруч із його трактором. Знає, що ОСОБА_1 систематично в ночі на тракторі працює у полі. ОСОБА_2 ствердив, що не бачив і не чув щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на місці, ствердив, що в його присутності ніхто із поліцейських не пропонував йому пройти такий огляд. Візуально ОСОБА_1 був тверезим. Вказав також, що підписав протокол не читаючи його змісту на прохання поліцейського.

Опитаний окремо в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повністю підтвердив пояснення ОСОБА_2 . Заявив, що ніхто в його присутності із поліцейських не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, відповідно не чув щоб останній відмовлявся пройти такий огляд. Жодного алкотестеру у поліцейських не було, а ОСОБА_1 вказував поліцейським, що не має наміру залишати трактор на польовій дорозі..

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення у трьох формах:

1. керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2. передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3. відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2,3,4 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують її увагу та швидкість реакції затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У відповідності до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, чинним законодавством передбачено обов`язкову вимогу щодо встановлення стану сп`яніння водія, який керує транспортним засобом, при проведенні його огляду на місці зупинки транспортного засобу, а це його проведення з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо використання поліцейськими на місці зупинки трактора ОСОБА_1 23 серпня 2020 року будь-яких спеціальних технічних засобів.

У відповідності до ч.3 ст.266 КУпАП, а також п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), для проведення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві виключні підстави, а саме:

- незгода водія на проведення на місці огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів;

- незгода водія з результатами огляду, проведеного працівником поліції.

Зупинка співробітником поліції транспортного засобу повинна мати правові підстави, це ж стосується й направлення водія на медогляд. Медичний огляд повинен проводитись за наявності направлення.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452).

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим та за часом у провадженні справи про вчинення адміністративного правопорушення повинно передувати факту його відмови від проходження такого виду огляду. За відсутності оформленого направлення у водія не виникає правових підстав та обов`язку його проходити у відповідному закладі охорони здоров`я.

Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку, пункт 6 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст.251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст.252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст.35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення передбачено «Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за №1496/27941 (далі - Інструкція № 1376).

Відповідно до п.15 Розділу ІІ Інструкції № 1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

До протоколу не долучено пояснень ОСОБА_1 , в той же час відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відмовився від їх надання.

За змістом протоколу, під час його складення були присутніми свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте їхні письмові пояснення не долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні вказані свідки обставини, які були викладені поліцейським у протоколі та в судовому засіданні заперечили. Вказали, що не були свідками того, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження у встановленому порядку огляду на предмет сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, а разом з тим не чули щоб після цього він відмовився від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відеофіксація, яка здійснюється поліцейськими, може бути одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі - Інструкція), з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення працівниками поліції передбачено застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

У відповідності до п.5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відмова особи від проходження огляду з метою встановлення стану її сп`яніння за своєю суттю є частиною (етапом) провадження справи про вчинення адміністративного правопорушення, порядок проведення якого чітко визначений законодавством. Відтак з підстав визначених ст.19 Конституції України, порушення такого порядку провадження вказує на недопустимість доказів для доведення складу правопорушення, передбачено ст.130 КУпАП у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Проте, відеозапис та відеозйомка до протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не долучена.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч.2 ст.7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких належних та об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення поліцейськими до протоколу долучено не було та в судових засіданнях не представлено.

Зацікавленість поліцейського у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності вказує на необхідність критичної оцінки його пояснень в судовому засіданні.

Відтак, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодним належним та допустимим доказом.

За встановлених обставин, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер