ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/453/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.185-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І., розглянувши в м. Тернополі адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката М. Б. Гасай на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 30 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В апеляційній скарзі захисник В. А. Онищука М. Б. Гасай просить строк на апеляційне оскарження постанови поновити, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 30 вересня 2020 року скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в судовому засіданні 30 вересня 2020 року суддею проголошено лише резолютивну частину постанови, повний текст постанови отримано 19 жовтня 2020 року згідно написаної заяви про видачу копії судового рішення.

При цьому посилається на те, що до моменту отримання оскаржуваної постанови скаржник був позбавлений можливості висловити свою позицію щодо встановлених судом першої інстанції обставин та відповідно реалізувати право на апеляційний перегляд судового рішення.

Вказує, що лише після вжиття додаткових заходів для ознайомлення з повним текстом постанови скаржнику 19 жовтня 2020 року стали відомі мотиви прийнятого судом рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту, виходячи з таких міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не отримання особою копії постанови.

Відповідно до вищенаведеної норми закону апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова була винесена 30 вересня 2020 року. Відповідно останнім днем для подачі апеляційної скарги у даній справі є 10 жовтня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисником ОСОБА_4 було подано 29 жовтня 2020 року за допомогою засобів технічного зв`язку з пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку, що підтверджується штампом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (Вх. №60545 на вкладенні до апеляційної скарги).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та його захисник М. Б. Гасай були присутні у судовому засіданні під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, і відповідно були обізнані про її зміст та строки апеляційного оскарження.

ОСОБА_3 в судовому засіданні, де суддя неодноразово виносив йому попередження з приводу порушення порядку під час судового засідання, що може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, - визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, щодо прояву неповаги до суду.

Про даний факт свідчить протокол судового засідання від 30 вересня 2020 р., долучений до матеріалів справи.

Таким чином, ОСОБА_3 не міг не розуміти наслідки своєї протиправної поведінки, відповідно стверджувати про те, що він не мав можливості подати апеляційну скаргу в строк внаслідок відсутності повного тексту рішення, а лише при наявності його резолютивної частини при умові, що такий факт мав місце, про що йдеться у апеляційній скарзі, - підстав немає.

Вважаю, що в даному конкретному випадку пропуск строку на оскарження рішення судді з наведених підстав, а саме того, що він фактично був позбавлений можливості висловити свою позицію щодо встановлених судом обставин й відповідно реалізувати право на апеляційний перегляд судового рішення, як про це зазначено у скарзі, в даному конкретному випадку не є поважною причиною, а свідчить лише про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами.

Інших обставин, які позбавили апелянта можливості подати апеляційну скаргу в десятиденний строк з дня винесення постанови, у скарзі не наведено.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Враховуючи викладене, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 30 вересня 2020 року не вбачаю, а тому відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_5 ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 30 вересня 2020 р. про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повернути захиснику В. А. Онищука М. Б. Гасай апеляційну скаргу в зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя