Справа № 750/8087/20
Провадження № 3/750/2477/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого - судді Григор`єва Р.Г., при секретарі Анісковець М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з повною вищою освітою, неодруженої, мешканки АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

10.09.2020, о 21 год. 15 хв., ОСОБА_1 , перебувала в громадському місці, а саме: в магазині «Сільпо» за адресою: м. Чернігів, вул. Захисників України, 9, без засобів індивідуального захисту, а саме: маски на обличчі, чим порушила п.п. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП повністю не визнала та пояснила, що 10.09.2020, у вечірній час, вона прийшла до магазину «Сільпо» по вул. Захисників України, 9 в м. Чернігові і знаходилася в магазині без вдягнутої захисної маски. Підтверджує, що працівники магазину пропонували їй одягнути або придбати маску в магазині, але вона відмовилася. Тоді працівники магазину викликали поліцію. По приїзду на місце працівників поліції, їй була надана ними маска, яку вона одягнула на обличчя. Після чого працівники поліції склали стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Вважає, що працівники поліції безпідставно склали стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП з тих підстав, що, по - перше, в законодавстві України відсутнє визначення термінів «захисна маска» та «респіратор», тому неможливо визначити, що саме є належною захисною маскою чи респіратором; по - друге, у постанові КМУ № 641 від 23.07.2020 не зазначено стосовно кого введений карантин і не зазначені карантинні заходи, тому неможливо стверджувати, що карантин запроваджено стосовно людей і що саме вона повинна виконувати карантинні заходи; по - третє, законодавство України не містить положень, згідно яких вона повинна за власні кошти забезпечити себе засобами індивідуального захисту, захисною маскою чи респіратором; по - четверте, заборона перебування в громадських будівлях без вдягнених засобів індивідуального захисту за своєю правовою природою є обмеженням права вільного пересування, права на рівність людей, встановлених Конституцією України; по-п`яте, п.п. 1 п.10 постанови КМУ № 641 від 23.07.2020 встановлює обмеження без визначення стосовно кого вони введені, оскільки вона не є хворим, носієм інфекції чи особою, що підлягає самоізоляції, тому вважає, що вона не є суб`єктом ст. 44-3 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заяви ОСОБА_1 , письмові клопотання ОСОБА_1 , суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП наступає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За своєю юридичною конструкцією диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно правового акту, який покладає на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності певні обов`язки щодо дотримання правил карантину, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм і яких така особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи.

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно положень підпункту 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 № 641, на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 28.09.2018 № 260 затверджені ДБН В.2.2.-9:2018, згідно яких під громадськими будинками та спорудами слід розуміти загальну назву будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів , підприємстві, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Як вбачається з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, остання прийшла в магазин «Сільпо» і перебувала в ньому без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, на обличчі була відсутня захисна маска.

Отже, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не оспорюються фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно неї.

Наведені пояснення ОСОБА_1 також підтверджуються письмовими поясненнями охоронців магазину «Сільпо» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 10.09.2020 невідомі особи вчинили конфлікт і перебували в магазині «Сільпо» без захисних масок.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10.09.2020 ОСОБА_1 , перебуваючи в магазині «Сільпо» без засобу індивідуального захисту, порушила вимоги підпункту 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 № 641, що є підставою притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в законодавстві України відсутнє визначення термінів «захисна маска» та «респіратор», а тому неможливо визначити, що саме є належною захисною маскою чи респіратором є безпідставним, з огляду на те, що з`ясування змісту цих понять не потребує якихось спеціальних чи додаткових знань, а тому, виходячи з цього, законодавець не вважав за потрібне давати визначення загальновідомому поняттю. Зі змісту постанови КМУ № 641 від 23.07.2020 та положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вбачається, що карантинні обмеження запроваджені в тому числі і щодо фізичних осіб, тому посилання ОСОБА_1 на відсутність вказівки стосовно кого введений карантин і карантинні заходи також є безпідставними. Також в судовому засіданні не встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності зверталася до уповноважених органів місцевого самоврядування про отримання безкоштовних засобів індивідуального захисту, тому не має підстав стверджувати про недотримання цими органами вимог ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». До того ж відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» на громадян покладені обов`язки брати участь у проведенні санітарних і протиепідемічних заходів, виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарного епідеміологічного нагляду , а також виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя. Цілком очевидним є те, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 5 вказаного Закону не виконала покладений на неї обов`язок щодо дотримання протиепідемічних заходів. Обмеження у праві вільно пересуватися можуть бути визначені законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування відповідно до закону може бути обмежена на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки ощирення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності. Посилання ОСОБА_1 на рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020 є безпідставним, оскільки вказаним рішенням не визнавалися неконституційними нормативно - правові акти щодо запровадження карантинних обмежень. Виходячи зі змісту наведених вище нормативно - правових та підзаконних нормативних актів, дотримання карантинних обмежень покладається на всіх громадян України, а не лише на хворих осіб, як помилково вважає особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення : умисне свідоме порушення карантинних обмежень, особу правопорушниці, її сімейний стан, майновий стан, ступінь їх вини, і вважає за необхідне накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Керуючись ст.ст. 44-3, 268, 283, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП і накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя Р.Г. Григор`єв