Провадження № 3/331/1975/2020
Єдиний унікальний номер № 331/4470/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24грудня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Гнатик Г.В., за участю адвоката Комарової А.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України, відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Азербайджану, громадянки України, офіційно не працює, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 17 листопада 2020 року, о 01 годині 30 хвилин знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , знаходилась на робочому місці в хостелі «На Гоголя» та здійснювала заселення людей до номерів. Чим порушила вимоги п.п.2 п. 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року зі змінами.

Дії особи кваліфіковані за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась.

Представник ОСОБА_1 адвокат Комарова А.О. присутня в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 провину не визнає, пояснивши, що остання не є суб`єктом даного правопорушення, оскільки не здійснює господарську діяльність, не є ані фізичною особою-підприємцем, ані керівником чи власником смарт-готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ані власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, зазначено, що власником приміщення виступає територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, відомості щодо винаймання цього приміщення в оренду також відсутні, в тому числі ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з 2011 року та не має постійного місця роботи. При цьому, зазначила про численні порушення з боку працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 зазначений протокол про адміністративне правопорушення не був підписаний, а лише зазначено що від підпису відмовилась, разом з цим поняті не зазначені, що унеможливлює його розгляд. Крім того, зазначено, що поліцейськими самостійно, на власний розсуд, визначено що розміщення осіб відбувалось саме у закладі, що надає послуги з розміщення, типу «хостел». При цьому, в дійсності за вказаною адресою розташований смарт-готель. В свою чергу, Постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 дозволено діяльність готелів. Разом з цим, співробітники поліції перевіряти будь-які документи не стали. З огляду на викладене, просила провадження по справі закрити у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Вислухавши пояснення представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 9, 33 КУпАП, наявність вини особи є обов`язковою умовою для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обов`язковим чинником складу адміністративного правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м.Севастополя (далі - регіони) карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№211Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20 травня 2020 р.№ 392Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Підпунктом 2 п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено жовтий рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для зеленого рівня епідемічної небезпеки, забороняється діяльність хостелів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року, яка набрала чинності, пункт 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 був скасований.

Поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта поліції О.Васильєвою подано рапорт від 04.12.2020 року , в якому зазначено, що в проколі АА 263134 було допущено помилку, а саме невірно зазначено пункт Постанови КМУ №641, тому просить вважати вірним п.10 п.п. 14 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року зі змінами від 11.11.2020 року.

Підпунктом 14 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 забороняється на території України на період дії карантину діяльність закладів, що надають послуги з розміщення (крім готелів, установ і закладів, які надають соціальні послуги, реабілітаційних установ для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, а також санаторно-курортних закладів та стаціонарних відділень первинного та складного протезування протезно-ортопедичних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства соціальної політики).

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною першою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні досліджено матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта поліції О.Васильєвої від 17.11.2020 року, згідно якого на лінію «102» надійшло повідомлення про конфлікт за адресою м.Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 147 у хостелі «На Гоголя»; письмові пояснення ОСОБА_2 від 17 листопада 2020 року; копію постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за № 3/331/1850/2020 від 26 листопада 2020 року про повернення справи про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України для приведення протоколу про адміністративне правопорушення у відповідність до вимог КУпАП; рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП старшого сержанта поліції О.Васильєвої від 04.12.2020 року; відеозапис, на якому зафіксовано момент, коли працівники поліції заходять до приміщення (адреси та вивіски на фасаді приміщення немає), у холі за стійкою перебуває дівчина, працівники поліції починають з`ясовувати обставини конфлікту що стався, роботи закладу, у подальшому складають протокол про адміністративне правопорушення. Інших доказів матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст.62КонституціїУкраїни обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, доходжу висновку, що надані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, докази не є беззаперечними, не спростовують версію сторони захисту, викладену в судовому засіданні, згідно якої ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, не доводять провину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, що ставиться у провину останній, оскільки на підтвердження існування та роботи хостелу «На Гоголя» не надано жодних документів, в тому числі щодо власника або володільця приміщення, типу господарської діяльності, яка здійснювалась за вказаною адресою. При цьому, відповідно, відсутні і відомості, що підтверджують працевлаштування ОСОБА_1 на відповідній посаді у даному закладі. В той час, коли сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом по справі без наявності інших об`єктивних даних, зафіксованих належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вислухавши думку адвоката Комарової А.О., дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 44-3, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.В. Гнатик