Провадження номер 3/741/397/20
Єдиний унікальний номер 741/1138/20
ПОСТАНОВА

іменем України

06 листопада 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

за участі секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 470179), передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працює, РНОКПП НОМЕР_1 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за те, що 24 серпня 2020 року о 12 год. 35 хв. у м. Ніжин по вул. Носівський шлях керував автомобілем «ВАЗ-21013», д. н. з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від продуву алкотесту «Драгер» або проходження медогляду на предмет вживання алкоголю відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.9«а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань по суті розгляду справи на адресу суду не направив.

Виходячи з вищевикладеного, а також, беручи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративні правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судової повістки, а законом передбачений скорочений строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, явка, особи, яка притягається до відповідальності не є обов`язковою, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Указана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24 серпня 2020 року о 12 год. 35 хв. у м. Ніжин по вул. Носівський шлях ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-21013», д. н. з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від продуву алкотесту «Драгер» або проходження медогляду на предмет вживання алкоголю відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.9«а» ПДР України.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, який покладено в основу суті правопорушення ОСОБА_1 , визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах, не містять будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (акт медичного огляду та/або акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів), а, отже, не вбачається підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» ПДР України.

При цьому, пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи вбачається, що саме цей пункт 2.5 ПДР України порушив ОСОБА_1 , відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та медичного огляду на стан сп`яніння, а не п. 2.9 «а» ПДР України, який указано поліцейським.

Згідно з положеннями КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, як зазначено в частині 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Слід урахувати, що уточнювати, відредактовувати протокол суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року ) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а, навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім того, відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

У матеріалах справи відсутня копія вищевказаного направлення чи будь-які відомості про те, чи видавалося взагалі таке направлення ОСОБА_1 , що є грубим порушенням вимог вищевказаної Інструкції та є неприпустимим з боку поліцейського.

Оскільки поліцейський посилається у протоколі про адміністративне правопорушення на пункт 2.9 «а» ПДР України, а не на п. 2.5 ПДР України, саме пункт 2.9 «а» ПДР України покладено в основу суті правопорушення ОСОБА_1 , однак доказів порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» ПДР України до суду не надано, а також, ураховуючи відсутність у матеріалах справи копії направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд робить висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд робить висновок, що необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення через Носівський районний суд Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.О. Крупина