ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

захисника Саєвського М.О.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого адвоката Грицюка О.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 000779 від 20.09.2020 року,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Німеччини, студент, ФОП, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

20 вересня 2020 року о 14:50 год. в м. Одеса по вул. Пастера, навпроти будинку №7, керуючи автомобілем «DAIMLER CHRYSLER E220», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. та при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA CARINA», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по смузі зустрічного напрямку, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, порушивши вимоги п.п.10.1, 2.3б, 33.1.1 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, не визнав та дав суду пояснення про те, що 20 вересня 2020 року о 14:50 год. в м. Одеса по вул. Пастера, навпроти будинку №7, керуючи своїм автомобілем, вирішив здійснити розворот автомобіля, щоб поїхати в інший бік. При цьому він вимкнув лівий покажчик повороту, переконався, що нікого на дорозі не має, став здійснювати розворот через суцільну смугу дорожньої розмітки, але в цей час сталось зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював обгін його автомобіля, перетинаючи при цьому також суцільну смугу дорожньої розмітки, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив суду, що 20 вересня 2020 року о 14:50 год. в м. Одеса по вул. Пастера, навпроти будинку №7, керуючи своїм автомобілем, він рухався у крайній лівій смузі дорожнього руху та побачив попереду нього автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , який рухався повільно та вирішив його обігнати, і став перетинати при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки, однак не очікувано для нього автомобіль під керуванням ОСОБА_2 став здійснювати розворот, у зв`язку з чим сталося зіткнення, а автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що винним у ДТП є саме ОСОБА_2 , оскільки саме він став здійснювати розворот у невстановленому місці.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, іншого учасника ДТП та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оцінивши надані сторонами провадження докази, в їх сукупності, приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_2 , водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Пункт 2.3б Правил дорожнього руху України, порушення якого також ставиться у вину ОСОБА_2 , передбачає, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №000780 від 20.09.2020 року, відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_1 (потерпілого у даній справі) також складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відповідно до якого останній порушив п.п. 14.6, 2.3б ПДР України.

Зіставлення фактичних обставин за протоколами відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_2 , свідчать про те, що ДТП сталося за участю двох водіїв транспортних засобів. За переконанням суду для правильного застосування норми закону про адміністративну відповідальність у такому випадку особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен з водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні вказує Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Випадки заборони обгону містяться у п. 16.4 Правил дорожнього руху, зокрема підпунктом «е» пункту16.4 ПДР, визначено, що обгін забороняється на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку.

Небезпека для руху може бути створена як правомірними, так і неправомірними діями інших водіїв, але за переконанням суду в розумінні ПДР, якщо один учасник дорожнього руху порушує правила, інший учасник зобов`язаний виконати вимоги ПДР України, зокрема, в даному конкретному випадку п/п «е» п.16.4 ПДР.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що якщо ОСОБА_2 і виконував розворот на ділянці дороги, де це заборонено, тобто з недотриманням положень Правил дорожнього руху, інший учасник ОСОБА_1 , який в той момент рухався позаду ОСОБА_2 (в крайній лівій смузі руху) на дорозі, що мала дві смуги для руху в одному напрямку, не вправі був здійснювати обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 зліва через суцільну смугу дорожньої розмітки, а мав перестроїтись у праву смугу для руху та продовжити рух.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_2 судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, що наслідком ДТП стали саме протиправні дії вказаної особи та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується наданими учасниками судового провадження та дослідженими судом фотознімками після моменту дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що дорога, по якій рухались транспортні засоби під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має дві полоси для руху в одному напрямку, в якому і рухались учасники ДТП, за їх твердженням. Автомобіль ОСОБА_3 знаходиться задньою частиною у своїй смузі руху, передньою частиною на зустрічній полосі руху. Автомобіль ОСОБА_1 знаходиться на зустрічній смузі дорожнього руху.

Положення автомобілів після зіткнення зафіксовані на схемі ДТП від 20.09.2020 року, відомості, внесені до якої підтверджують фотознімки оглянуті судом та пояснення як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні, які фактично є аналогічними тим, що надані були ними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

При цьому, судом не беруться до уваги пояснення ОСОБА_1 про його незгоду зі схемою ДТП, оскільки як пояснив сам ОСОБА_1 він не робив поліцейським зауважень під час складання схеми та був з нею згоден та більш того схема ДТП, наявна в матеріалах справи в сукупності з іншими дослідженими судом доказами не спростовує позицію ОСОБА_2 про те, що наслідком ДТП стали не його дії.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_2 судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, щодо наявності в діях ОСОБА_2 порушення п.п.10.1, 2.3б, 33.1.1 Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оцінюючи показання ОСОБА_2 на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , фотознімків, наданих суду, схеми ДТП, суд вважає, що водій автомобіля «DAIMLER CHRYSLER E220» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а фактичні дії водія ОСОБА_1 , який здійснював обгін, мали відповідати положенням п/п «е» п.16.4 ПДР України, але фактичні його дії, не відповідали цим вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Судом встановлено, що рухаючись на автомобілі ОСОБА_2 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_1 , який в свою чергу, як було встановлено судом, за наявності двох смуг для руху в одному напрямку здійснював обгін автомобіля під керуванням ОСОБА_2 на ділянці дороги де заборонено.

Таким чином, суд констатує, за встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та наслідками ДТП.

При цьому, судом не беруться до уваги пояснення ОСОБА_1 , надані ним суду про винуватість у ДТП ОСОБА_2 , оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, дослідженими судом.

Таким чином, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи останнього відносно того, що не його дії стали наслідком ДТП, матеріали справи не містять.

Згідно ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, які наслідком ДТП, що спричинило пошкодження транспортних засобівпри викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, з урахуванням положень 10.1, 2.3б Правил дорожнього руху України,відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_2 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

16.11.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/18160/20

Номер провадження №3/522/11098/20

Головуючий суддя Русєва А.С.