Номер справи 220/2017/20
Номер провадження 3/220/1197/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., за участю секретаря Сербіної І.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомайорськ Великоновосілківського району Донецької області, керівника підприємства «Бартендерс», до адміністративної відповідальності не притягувався, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 075718 від 10.12.2020 року, 05.12.2020 р. о 22:20 год. у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 не припинив роботу кафе «Coin» та приймав відвідувачів після 22-00 год., чим порушив вимоги п.п. 11 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 р. зі змінами, внесеними постановою КМУ від 11.11.2020 р. № 1100. Дані дії кваліфіковані за ч. 1 ст.44-3 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 , усвідомлюючи свій процесуальний статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився. Згідно відмітки та особистого підпису ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне порушення про повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а також відповідно до відомостей телефонограми № 529 від 15.12.2020 р. (а.с. 19), ОСОБА_1 належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання його справи. Заяв про відкладення слухання справи від ОСОБА_1 не надходило, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, явку представника не забезпечив, жодних доказів та заперечень для спростування складеного протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 44-3 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона є власницею приміщення, в якому розташований заклад «Coin» по АДРЕСА_3 . Проте, всі справи веде там її син, ОСОБА_3 , який на теперішній час перебуває за кордоном. Вона підписує всі документи, не читаючи їх. З ОСОБА_1 не знайома, можливо підписувала договір оренди вказаного приміщення з ним, але ці папери приносив її син та вона їх не читала. Договір оренди, можливо, у її сина. 5.12.2020 р. після 22-00 год. їй зателефонував син, попросив приїхати у заклад. Вона приїхала, побачила поліцію та інших людей. Вони з сином відмовились від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України працівникам поліції та така відмова була ними прийнята. При цьому судом було з`ясовано, що свідок та її син не є родичами ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений телефонограмою № 531 про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 20). Зі слів свідка ОСОБА_2 перебуває за кордоном. Застосування приводу до свідка не передбачено положеннями КпАП України, тому судом вирішено не викликати свідка повторно, матеріали справи містять достатньо даних для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Вислухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, судом фактично встановлено наступне.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимогст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповіднодо ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладений на осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення. В порушення норми даної статті до матеріалів справи не було долучено жодних допустимих та належних доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 44-3 КпАП України у редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм яка є обов`язковими для виконання.

Згідно п. 10 п.п 11 Постанови КМ України від 22 липня 2020 року № 641 (в редакції чинній на 05.12.2020 р.) передбачено, що на території України на період дії карантиину забороняється робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

При розгляді справи суд враховує те, що диспозиція норми закону в частині дій, які поставлені у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, передбачає, відповідальність за порушення вказаних вимог суб`єктами господарювання з надання послуг громадського харчування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу ЄДРЮО (а.с. 9-14), ОСОБА_1 є керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Бартендерс», яке розташоване у смт Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області, вул. Шкільна, буд. 155.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 075718 (а.с. 3) правопорушення скоєно у АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 не припинив роботу кафе «Coin».

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2 , саме вона є власником будівлі вказаного закладу, але не пам`ятає, чи укладався договір оренди з ОСОБА_1 .

Отже, суду не надані належні, достатні та допустимі докази, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та має відношення (як суб`єкт господарювання) до вказаного кафе (свідоцтво права власності на будівлю, договір оренди,тощо). Отже, існують сумніви, що саме ОСОБА_1 , будучи правомочним суб`єктом господарювання мав виконувати вимоги п.п. 11 п. 10 Постанови КМУ України № 641.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що до матеріалів правопорушення додані відеозаписи правопорушення (а.с. 15). Оглядаючи вказані записи, суд звертає увагу, що вони є неповними, фіксують лише факт знаходження людей у кафе «Сакура», зі слів на відеозаписі, після 22-00 год., два записи зроблені за допомогою невідомого пристрою, не містять часу та дати фіксації, один запис зроблено з боді камери, але, як зазначено вище, будь якого доказового значення, що він зроблений саме у приміщенні кафе «Coin», що саме ОСОБА_4 не виконав вимоги Постанови КМУ № 641, зазначені у протоколі, такий запис не містить. Крім того, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015№1376 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» зазначаються: пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення). Однак, в порушення вищевказаних вимог Інструкції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 075718 від 10.12.2020 р. в графі «до протоколу додаються» не зазначено даних відео фіксації правопорушення. Таким чином, вказаний відеозапис є неналежним (з огляду на відсутність інформації, яка містить доказове значення по справі) та недопустимим (доданим з порушенням вимог п. 9 вказаної Інструкції), а тому суд такий доказ до уваги не приймає.

Пояснення ОСОБА_1 без дати їх складання, надані на ім`я працівника поліції ОСОБА_5 (а.с. 6) та додані до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких він визнає свою вину та зазначає, що є директором ТОВ «Бартендерс», а саме кафе «Coin», суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складено працівником поліції ОСОБА_6 , отже ОСОБА_5 не є правомочною особою на збирання доказів по вказаному провадженню, докази зворотнього суду не надані. Крім того, вказане пояснення не містить дати його надання, що виключає можливість перевірки законності його відібрання, свідком ОСОБА_2 в судовому засіданні вказано, що саме вона є власницею будівлі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будь-які докази права власності (користування, розпоряджання) вказаним закладом саме громадянином ОСОБА_1 суду не надано. Таким чином, вказаний доказ є недопустимим доказом, оскільки отриманий іншою особою, ніж особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та в силу вимог ст. 251 КпАП України на яку покладено обов`язок щодо збирання доказів. Сама по собі інформація, яка міститься у вказаному поясненні, навіть у разі визнання своєї вини ОСОБА_1 , за наявністю вказаних протиріч з протоколом про адміністративне правопорушення, у якому не зазначено, що кафе «Coin» є тим же самим закладом, що і Бартендерс» та не підтвердженням вказаної інформації іншими доказами по справі, є недостатньою для встановлення вини в діях ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 075718 від 10.12.2020 р. (а.с. 3).

Інших доказів правопорушення суду не надано, суд не має права збирати докази за власною ініціативою під час розгляду вказаної категорії справ.

Згідно вимог ч. 2 ст.62 Конституції Україниусі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до положень п.1 ст.247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що суду не надано достатніх, допустимих та належних доказів наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_4 , оскільки не доведена об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КпАП України, у редакції на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 44-3, 283, 285 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.А. Дурач