Справа №949/1768/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 . прапорщик, офіцер відділення призову Дубровицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки,

за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 090149 від 13 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , 13 листопада 2019 року о 18 год. 30 хв. в м. Дубровиця по вул. 1000-ліття керуючи автомобілем марки «Volkswagen Kadi», номерний знак НОМЕР_1 здійснив дорожньо-транспортну пригоду з припаркованим автомобілем «Mercedes», номерний знак НОМЕР_2 та залишив місце події.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, у судове засідання 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, подавши 18 грудня 2019 року через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він з 16 грудня 2019 року знаходиться на стаціонарному лікуванні Дубровицької ЦРЛ. При цьому зазначив, що підтверджуючі документи представить суду після виписки з лікувального закладу, які, на день розгляду справи, суду не надані.

У зв`язку з надходженням вказаного клопотання, судове засідання по справі відкладено на 11 січня 2020 року, однак конверт із судовою повісткою, адресований ОСОБА_1 , повернувся на адресу суду із відміткою працівника відділу поштового зв`язку про те, що ОСОБА_1 за зазначеною адресою не проживає.

З аналогічних причин ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, який був призначений на 22 січня 2020 року та 06 лютого 2020 року, а тому судове засідання перепризначено на 11 лютого 2020 року.

Оскільки виникли причини, які унеможливлюють вручити ОСОБА_1 судову повістку про виклик на розгляд справи, із вказаних вище причин, судом 07 лютого 2020 року надіслано повідомлення по місцю роботи ОСОБА_1 , а саме військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , з вимогою повідомити ОСОБА_1 про день та час розгляду справи.

З відповіді т.в.о.військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 від 10.02.2020 року №196 вбачається, що повідомити ОСОБА_1 про розгляд справи не представилось можливим, так як ОСОБА_1 з 03 лютого по 12 лютого 2020 року перебуває у першій частині щорічної основної відпустки за 2020 рік, у зв`язку з чим на робочому місці відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає. На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 у щорічній відпустці, додано наказ №3 від 24 січня 2020 року.

Так як судом вже неодноразово відкладався розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , тому суд розцінює це виключно як спробу уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України»)

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху, водій, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний, в тому числі, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до диспозиції ст. 122-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 090149 від 13.11.2019 року, рапортом від 13.11.2019 року, письмовим поясненням свідка, що наявне у матеріалах справи та копією фототаблиці.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, результатів такого оскарження, як і не містять доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 .

А тому, враховуючи зазначені обставини справи, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати, щодо нього стягнення у межах санкції ст. 122-4 КУпАП, а саме у виді штрафу, оскільки таке стягнення досягне мети його застосування.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору не відноситься, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 284, 287, 294, 308 КУпАП

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. (двісті двадцять п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, відділом державної виконавчої служби з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 510 грн. (п`ятсот десять гривень).

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова Дубровицького
районного суду: З.С.Сидоренко