Провадження № 33/824/232/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Сацика Р.В.,

представника ДВС Тригуба Г .В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сацика Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року, якою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 будучи боржником зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , як матері дитини інваліда ОСОБА_5 , допустив несплату аліментів, сукупний розмір якої станом на 01.07.2019 становить 64 064, 51 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин. Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Сацик Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.183-1 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена судом першої інстанції за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Захисник зазначає, що в даному випадку відповідальність передбачена ч.2 ст.183-1 КУпАП, може наступити за наявності несплати аліментів лише на утримання дитини з інвалідністю. Однак не через наявність несплати аліментів на утримання матері дитини інваліда.

Окрім того, державний виконавець взагалі не зазначив в протоколі період протягом якого така заборгованість утворилась.

Так, з розрахунку заборгованості №55437420/3 (а.с.7) вбачається, що заборгованість по несплаті аліментів рахується з 31.10.2016 по 30.06.2019 та загальна сума нарахованих аліментів становить 64 064,41 грн. В той же час, яка вбачається з довідки №2810 від 28.10.2019, виданої ТОВ «ІНТРО.НЕТ», ОСОБА_3 працював у вказаному товаристві в період часу з 12.02.2018 по 18.04.2019 на посаді водія та з його заробітної плати щомісячно вираховується максимальний розмір аліментів - 70% (що передбачено ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»). Тобто, починаючи з 12.02.2018 ОСОБА_3 належним чином сплачує аліменти, а відтак вживає всіх можливих заходів задля зменшення розміру заборгованості, яка фактично утворилась до його працевлаштування (до 12.02.2018).

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «ІНТРО.НЕТ» на посаді водія з п`ятиденним графіком роботи з 09:00 год. до 18:00 год. (що підтверджується довідкою з місця роботи), то ця обставина вказує про те, що з метою виконання суспільно корисних робіт, ОСОБА_3 змушений буде отримувати на основній роботі відпустку за власний рахунок, а відтак, це автоматично призведе до утворення заборгованості по аліментам у відповідному місяці.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Сацика Р.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення представника ДВС Тригуба Г.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Однак, вказаних вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповдно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 поставлено у вину те, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.183-1 КУпАП, а саме: за боржником рахується заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 , як матері дитини інваліда ОСОБА_5 , тобто допустив несплату аліментів, сукупний розмір якої становить на 01.07.2019 64 064, 51 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дні пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Частина 2 статті 183- 1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тобто, в даному випадку відповідальність наступає за ч.2 ст.183-1 КУпАП лише за наявності несплати аліментів на утримання дитини з інвалідністю, а не за несплату аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 183-1 КУпАП.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.183-1 КУпАП статтею не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сацика Романа Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.183-1 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 183-1 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко