14.04.2020 227/927/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП,

в с т а н о в и в:

30.03.2020 року до Добропільського міськрайонного суду надійшов на розгляд протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 088789 від 08.03.2020 року відносно ОСОБА_1 складений за ч.4 ст.122 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 08.03.2020 року об 09 год. 50 хв. в м.Добропілля на перехресті вул.Радянська та вул.Першотравнева водій ОСОБА_1 ДНЗ НОМЕР_1 ЗАЗ 1102 при наявності дорожнього знаку "Дати Дорогу" не надав дорогу авто, який рухався по головній дорозі, змусив водія авто ДНЗ НОМЕР_2 різко гальмувати, та змінювати напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чи створив аварійну ситуацію.

З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.4., п.16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні даного правопорушення не визнав і суду пояснив, що він не порушував Правила дорожнього руху і діяв відповідно до норм цих правил. 08.03.2020 року, керуючи своїм автомобілем ЗАЗ 1102, в м.Добропілля на перехресті вул.Банкова(Радянська) та вул.Першотравнева, повертав на ліво з вул.Банкована вул.Першотравнева, він пропустив два автомобіля та впевнився, що автомобіль, який наближався з права до нього та якому він нібито не надав дорогу, знаходився на достатній відстані від перехрестя, тому він повернув та прийняв крайнє ліве положення на дорозі, оскільки потім через 50 метрів йому треба було повернути ліворуч на вул.І.Франка. Автомобіль «Авео», який наближався до перехрестя, їхав по крайній лівій смузі руху, хоча, на його думку, за правилами дорожнього руху він мав їхати як можна правіше по дорозі. Зазначив, що внаслідок його дій, водій іншого автомобіля «Авео» різко не гальмував та не зупинявся. Поліцейський, який складав протокол, взагалі не бачив даної ситуації, а лише почув звуковий сигнал, який подав водій автомобіля «Авео», що наближався до нього перед перехрестям, тому поліцейський не мав можливості об`єктивно оцінити всі обставини перед складанням протоколу. Крім того, в протоколі зазначено, що він не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі при наявності дорожнього знаку «Дати дорогу», але на перехресті вул.Банкова та вул.Першотравнева такий знак відсутній і це є перехрестя рівнозначних доріг, що також свідчить про те, що поліцейський не встановив всі обставини події для складання протоколу. Звертає увагу, що до протоколу окрім його пояснень та пояснень ОСОБА_2 не надано жодного доказу, як то, схема пригоди, пояснення свідків, відео фіксація правопорушення, відео з нагрудної камери поліцейського, а отже матеріали справи не містять безперечних доказів, які підтверджують, що він порушив правила дорожнього руху. Крім того, вказав, що поліцейським були внесені зміни до протоколу, після того, як йому була надана копія цього протоколу, а саме, в протокол дописано, що він порушив п.2.4 та п.16.11 правил дорожнього руху, з внесеними змінами його поліцейський не ознайомлював. На запитання суду пояснив, що його та автомобіль «Авео», поліцейський зупинив одночасно, він зупинився навпроти будівлі поліції, прийнявши вправо, а другий водій зупинився попереду нього, майже проїхавши будівлю поліції, до цього автомобіль «Авео» не зупинявся.

Потерпілий ОСОБА_2 суду пояснив, що 08.03.2020 рокувін рухався по вул.Першотравнева в м.Добропілля на своєму автомобілі «Авео», наближаючись до перехрестя вул.Першотравнева з вул.Банкова, він бачив, що на перехресті з вул.Банкова повертає автомобіль ЗАЗ 1102, він знаходився на достатній відстані, щоб контролювати ситуацію, він трохи збавив швидкість та наблизившись до перехрестя подав звуковий сигнал, щоб звернути на себе увагу водія. Зазначив, що він різко не гальмував та не зупиняв автомобіль, оскільки в цьому не було необхідності. На запитання суду пояснив, що він їхав по крайній лівій смузі свого руху, оскільки він знає, що на дорозі біля будівлі поліції завжди стоять на правій смузі руху припарковані автомобілі, тому наближаючись до цієї ділянки дороги треба їхати по крайній лівій смузі руху. Щодо своїх письмових пояснень, які додані до протоколу, пояснив, що їх зміст в частині того, що водій ЗАЗ 1102 не надав йому преваги в русі та змусив його раптово зупинитись не відповідає дійсності, оскільки пояснення він особисто не писав, а коли їх підписував, прочитав неуважно та поспіхом. Зазначив, що в даному випадку не було аварійної ситуації.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.4 ст.122 КУпАП виходячи з такого.

Частина 4 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою ст.122 КУпАП, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до ст..280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані обставини встановлюються на підставі досліджених доказів, які надані суду разом з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, не може бути сам по собі доказом винуватості особи у скоєному правопорушенні, а може лише оцінюватись разом з іншими обставинами справи в їх сукупності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст..252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні, крім протоколу про адміністративне правопорушення, були досліджені: письмові пояснення ОСОБА_1 , які є аналогічними поясненнями, що надані останнім суду; письмові пояснення ОСОБА_2 водія автомобіля «Авео», які не були підтверджені останнім в суді та спростовуються його поясненнями наданими в судовому засіданні.

Доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_1 , в супереч п.16.11 ПДР України,примусили іншого учасника дорожнього руху різко змінити швидкість та напрямок руху, зупинитись, тобто не надання дороги автомобілю, який наближався до нього по головній дорозі, як то: протоколу огляду місця події; схеми місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією обставини, що стосуються події, в тому числі гальмового шляху автомобіля «Авео»; відеозапису, на якому зафіксовано момент порушення ОСОБА_1 вимог ПДР - до матеріалів справи не додано.

Крім того, з пояснень ОСОБА_2 , наданих ним в судовому засіданні, встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 не було створено аварійної обстановки, яка б змусила його різко змінити швидкість та напрямок руху чи зупинитись.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст.122 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 221, ч.4 ст.122, 247, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Здоровиця