ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 504/4345/20 провадження № 3/504/2298/20

28.12.2020 року смт.Доброслав Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративного провадження, приходжу до наступного висновку.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 653538 від 14.12.2020 року вбачається, що 25.11.2020 року та 01.12.2020 року в вечірній час доби ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насилля, а саме психологічного характеру, по відношенню неповнолітнього ОСОБА_2 , який являється її сином, вигнала з дому, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю. В матеріалах справи наявні пояснення від 30.11.2020 року ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_1 , в яких останній зазначає, що 25.11.2020 року його син ОСОБА_4 не наносив тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_5 , так як він на це не здатний. Додатково пояснює, що ОСОБА_6 на протязі тривалого часу зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дітей, не забезпечує необхідні умови проживання. У нетверезому стані дозволяє собі виганяти дітей з дому та закривати будинок. Їжа в будинку відсутня, хоча ОСОБА_7 працює. Він допомагаю як можу, але ОСОБА_7 на зауваження не реагує. Пояснень відносно епізоду, що мав місце 01.12.2020 року не надано.

З пояснень ОСОБА_2 від 30.11.2020 року, вбачається, що 25.11.2020 року він перебував вдома. В 15:00 год. його матір прийшла до дому в нетверезому стані. Мама підійшла до нього і почала його ображати і виганяти з дому, він в свою чергу вибіг із будинку, пішов до сусіда для того, щоб подзвонити батьку . Коли він вийшов із дому, мати закрила двері в будинок і його не пускала. Він розказав про це батьку, який в свою чергу викликав поліцію. Мати може його оговорювати, що він її б`є. Мати майже не купляє їжу, деколи вони з сестрою не мають їжі. Крім того, часто мати їх з сестрою виганяє з дому. Пояснень відносно епізоду, що мав місце 01.12.2020 року не надано.

В поясненнях ОСОБА_1 від 14.12.2020 року зазначено, що вона визнає, що 25.11.2020 року перебувала у нетверезому стані та посварилася із сином, в результаті чого син пішов з дому. В подальшому вона закрила двері і заснула. 01.12.2020 року вона також була в нетверезому стані та спала в будинку, діти уранці від батька прийшли до дому. Вказує, що дітей вона не виганяє, проте закриває двері коли ті виходять з дому.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилась та пояснила наступне, що 25.11.2020 року вона дійсно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, відбулась сварка між нею та сином, син почав її ображати та зіштовхнув зі сходів, вона впала але до лікаря не зверталась. Після сварки син, образившись вийшов пішов з дому, вона зачинила двері та пішла спати. На сьогоднішній день у сина перехідний період. Поліцейські написали все зі слів сина, який вже дорослий йому 15 років. Слова сина не відповідають дійсності. Вона добре виховує дітей, в дома завжди є їсти, просто їжу потрібно підігріти, на даний час непорозуміння в сім`ї відсутні.

28.12.2020 року від ОСОБА_3 надійшла заява, що відповідно до того, що він заявляв в поліцію на основі того, що говорив йому його син. Син зізнався, що мати його не виганяла, він з нею посварився та пішов з дому, у сина перехідний період. Фактично це сімейні непорозуміння, а домашнє насильство не вчинялось.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є адміністративним правопорушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон вирізняє за характером кілька видів, домашнього насильства. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 653538 від 14.12.2020 року вбачається, що 25.11.2020 року та 01.12.2020 року ОСОБА_1 вчинила, щодо сина психологічне насильство, а саме вигнала з дому. Тобто уповноваженою особою не встановлено фактів наявності словесних образ, погроз, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інших діянь, спрямованих на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, тобто дії ОСОБА_1 , що спростовує факт вчинення ОСОБА_1 саме психологічного насильства, а тому кваліфікація її дій невірна. Дії ОСОБА_3 могли б бути кваліфіковані як економічне насильство, проте така кваліфікація не зазначена. При цьому, суд позбавлений функції на складення проколу про адміністративне правопорушення та перекваліфікації суті порушення, що в ньому вказані, збирання додаткових доказів, тощо.

Уповноваженим органом, не взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 з дому сина не виганяла, вона лише зачинила двері після того, як її син покинув будинок, що не може розцінюватися як примусове позбавлення житла і вчинення у зв`язку із цим домашнього насильства.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення, тобто за одне адміністративне правопорушення складається один протокол. Всупереч наведеній нормі, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 653538 від 14.12.2020 року вбачається, що в ньому об`єднано 2 окремі події двох адміністративних правопорушень, а саме вчинення домашнього насильства в різні дати - 25.11.2020 року та 01.12.2020 року, що не відповідає вимогам закону.

Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 259 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення допускається лише в разі неможливості скласти його на місці події, зокрема, при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього. Всупереч наведеним нормам, старший інспектор Лиманського ВП ГУНП в Одеській області Пастернак О.Ф. отримавши заяву про вчинення правопорушення від ОСОБА_3 30.11.2020 року, пояснення ОСОБА_3 від 30.11.2020 року, пояснення ОСОБА_2 від 30.11.2020 року, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 25.11.2020 року та 01.12.2020 року, тобто виявивши особу ОСОБА_1 30.11.2020 року, не дотримався строку складення протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачений ч. 2 ст. 254 КУпАП, а склав протокол лише 14.12.2020 року, тобто через більш як два календарні тижні з дня останнього порушення. Сам ж протокол складений в смт. Доброслав, хоча порушення вчинені у с. Кошари, Лиманського району Одеської області, що не відповідає приписам ст. 259 КУпАП. Таким чином, протокол серії АПР18 № 653538 від 14.12.2020 не може бути визнаний допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є недоведеною, кваліфікація її дії вчинення психологічного насильства є невірною.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи вище викладене, на підставі ст.62 Конституції України, ч.1 ст.9, ч. 1 ст. 173-2 , п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя: А. В. Якимів