Номер провадження: 33/813/1106/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії КИ №027715 від 01.07.2020 року встановлено, що 01.07.2020 року приблизно о 10 годині водій ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, будинок №57 «Б» здійснював регулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у режимі маршрутного таксі БАЗ №232 д/н НОМЕР_1 , та перевозив у салоні автомобіля - 24 особи, при дозволених технічних характеристиках 20 сидячих місць, тобто на 4 особи більше, ніж кількість місць для сидіння, що передбачені технічною характеристикою транспортного засобу, що визначені в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Внаслідок чого ОСОБА_1 порушив правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а саме п/п 7 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що дану постанову він отримав лише 11 серпня 2020 року.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що Управлінням патрульної поліції в Одеській області не надано доказів, які підтверджували б технічну характеристику транспортного засобу, а саме, кількість сидячих місць у даному автобусі. в автобусі серед пасажирів перебували медичні працівники та літні люди, які попри зауваження, зроблені їм при вході до автобусу щодо допустимої кількості пасажирів, все ж таки зайшли до автобусу. Будучи при виконанні своїх службових обов`язків водія транспортного засобу, не міг зупинити його рух, оскільки їхав по узгодженому графіку маршруту. До функціональних обов`язками водія не віднесено роз`яснення пасажирам чинного законодавства.

Крім того, зазначив, що він отримує мінімальну заробітну плату, у нього на утриманні дружина та двоє дітей і застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень стане непід`ємним тягарем для його сім`ї. Просить на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити усне зауваження.

Перевіривши доводи клопотання, апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд був проведений за відсутності ОСОБА_1 , що вказує на необізнаність останнього з прийнятим судом рішенням.

На підтвердження доводів апелянта про те, що він не отримував оскаржену постанову, то матеріали справи не містять жодного доказу вручення або направлення копії оскарженої постанови ОСОБА_1 .

Зазначені апелянтом обставини щодо обізнаності про прийняте судом рішення та отримання його копії 11.08.2020 року та подання останнім апеляційної скарги 21.08.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо скасування постанови суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі. При цьому ОСОБА_1 визнав факт перевезення пасажирів, кількість яких була більше ніж передбачено в автобусі та зазначив, що перевезення пасажирів було обумовлено неможливістю порушення графіку маршруту.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та можливість звільнення його від покарання за малозначністю, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами

Підпунктом 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зазначено, що перевезення пасажирів дозволено в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії КИ №027715 відповідно до якого 01.07.2020 року приблизно о 10 годині водій ОСОБА_1 за адресою: м. Одеса, вулиця Балківська, будинок №57 «Б» здійснював регулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у режимі маршрутного таксі БАЗ №232 д/н НОМЕР_1 , та перевозив у салоні автомобіля - 24 особи, при дозволених технічних характеристиках 20 сидячих місць, тобто на 4 особи більше, ніж кількість місць для сидіння, що передбачені технічною характеристикою транспортного засобу, що визначені в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а саме п/п 7 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» він зазначив, що з протоколом згоден (а.с.1).

- відео-записом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні правопорушення (а.с.2).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, посилаючись на відсутність умислу на вчинення адміністративного правопорушення та непомірний розмір штрафу для нього.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, що це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкоди та не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянина.

Звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Санкцією статті 44-3 КУпАП передбачено покарання за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - у виді штрафу у розмірі від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що об`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, а об`єктивна сторона виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, такі дії завдають шкоди як державним (суспільним) інтересам, так і інтересам громадян.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, беручи до уваги суспільну небезпеку вказаних дій у період карантину в країні, вид та розмір стягнення, яке законодавцем передбачено за вказані дії, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що у разі належного виконання ОСОБА_1 вимог закону та перевезення пасажирів за відповідною кількістю дозволених місць, останній не був позбавлений можливості порушення графіку руху. Також апеляційний суд враховує, що невиконання останнім вимог закону, ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у салоні автобусу.

Водночас, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що Управлінням патрульної поліції в Одеській області не надано доказів, які підтверджували б технічну характеристику транспортного засобу, а саме кількість сидячих місць у автобуса, з огляду на таке.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії КИ №027715 від 01.07.2020 року ОСОБА_1 здійснював регулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у режимі маршрутного таксі БАЗ №232 та перевозив у салоні автомобіля 24 особи, при дозволених технічних характеристиках 20 сидячих місць. На спростування цих доводів, ОСОБА_1 не надано жодного підтвердження.

В свою чергу у п.п.7 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зазначено, що кількість пасажирів не повинна перевищувати кількості сидячих місць.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знадяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов