Провадження № 33/801/97/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року, якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №301596, водій ОСОБА_1 12.11.2019 о 09.55год. в м. Вінниця по вул. Собоній, 8, керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляду на стан сп`яніння проводився в КП «ВОНД «Соціотерапія». Висновок наркотичне сп`яніння внаслідок вживання канабіса, амфетаміна.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування та порушення норм КУпАП, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а його звільнити від адміністративної відповідальності та передати матеріали на розгляд трудового колективу СОК « ОСОБА_2 ». Вказав, що він визнав вину у вчиненому правопорушенні, просив задовольнити клопотання СОК «Сокілець» про передачу справи відносно нього на розгляд трудовому колективу. Вказав, що позбавлення його права керування транспортним засобом призведе до втрати роботи, яка необхідна йому у зв`язку з доглядом за хворим братом ОСОБА_3 , на підтвердження чого надав ксерокопію довідки з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації від 06.02.2020 року.

В судовому засіданні 13.02.2020 року ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 12.11.2019 року о 09.55год. в м. Вінниця по вул. Соборній, 8, керував транспортним засобом «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляду на стан сп`яніння проводився в КП «ВОНД «Соціотерапія». Висновок наркотичне сп`яніння внаслідок вживання канабіса, амфетаміна.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, вина ОСОБА_1 повністю доведена доказами наявними у справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №301596, висновком медичного огляду КП «ВОНД «Соціотерапія» №3081 від 12.11.2019 року, рапортом поліцейського УПП у Вінницькій області Жука С. Зазначені докази є належними, достатніми, послідовними, та у своїй сукупності свідчать наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність звільнення його від адміністративної відповідальності та передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу є необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу. Умовою такого звільнення є переконання про те, що до особи доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні із даними про особу правопорушника. При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу суд вважає за необхідне з`ясувати питання щодо узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналіз вказаних правових норм, у поєднанні із конкретними обставинами справи та характером вчиненого правопорушення, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1 стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, матеріали справи не місять у собі достовірних доказів про те, що ОСОБА_1 працює водієм СОК «Сокілець», як і доказів того, що на його утриманні знаходиться брат ОСОБА_3 Довідка з Управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації від 06.02.2020 року, надана ОСОБА_1 підтверджує лише отримання останнім державної щомісячної допомоги по догляду за братом ОСОБА_3 , як особою з інвалідністю. Також, суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні про проживання його та брата разом з батьками, що суперечать доводам, викладеним у апеляційній скарзі про необхідність звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із вказаних правопорушником підстав.

Наведене у своїй сукупності вказує на правильність ухвалення судом першої інстанції судового рішення щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

При призначенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. 33 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про скасування постанови суду першої інстанції та передачу на розгляд трудового колективу справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : С.Г. Копаничук