Справа № 578/1471/20
провадження № 3/578/580/20
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2020 року смт Краснопілля

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Зеря Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу прикордонної служби «Краснопілля» І категорії (тип Б) Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 , працюючого в Державній прикордонній службі України в.о. начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Славгород» відділу прикордонної служби «Краснопілля», за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), права передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

установила:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.12.2020 серіії СхРУ №118060, складеного в.о. начальника відділу інспекторів прикордонної служби «Краснопілля» ОСОБА_2 , під час виконання обов`язків начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Славгород» (тип В) старший лейтенант ОСОБА_1 у період з 29.11.2020 до 03.12.2020 неякісно виконував оперативну службову діяльність відділення інспекторів прикордонної служби, не володів обстановкою на ділянці та невчасно реагував на її зміни, що призвело до порушення державного кордону на напрямку Пороз (РФ) - Славгород (Україна) в районі інформаційно-попереджувальної таблички №185. В подальшому 01.12.2020, отримавши інформацію від офіцера ВВВБ про ознаки порушення державного кордону в районі інформаційно-попереджувальної таблички №185, рішення щодо висилки прикордонного наряду для пошуку та фіксації ознак правопорушення не прийняв. 03.12.2020 під час перебування в прикордонному наряді «Адміністративно-оперативна група» в районі інформаційної попереджувальної таблички №185 ознаки порушення державного кордону не виявив. Правопорушення вчинив умисно та в умовах особливого періоду. Своїми діями порушив вимоги ст. 11, 16 Статуту ВС ЗСУ, абз.6 підпункту 9 пункту 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 №1261, підпункту 5 розділу ІІ, пункту 6 розділу ІІІ Положення про відділення інспекторів прикордонної служби «Славгород», затвердженого наказом Сумського прикордонного загону від 05.08.2020 №970-аг, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП.

У судовому засіданні усно та у власних письмових поясненнях, доданих до матеріалів справи, ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що 03.12.2020 після отримання інформації щодо можливого порушення державного кордону на напрямку Пороз (РФ) - Славгород (Україна) в районі інформаційно-попереджувальної таблички №185 вислав п/н «ГрР», який очолив особисто, у ході всебічного та повного вивчення елементів місцевості, факту порушення державного кордону не підтверджено.

У судове засідання 29.12.2020 ОСОБА_1 подав до суду витяг з плану охорони державного кордону за період з 20.00 28.11.2020 до 20.00 02.12.2020 віпс «Славгород» впс «Краснопілля» на підтвердження здійснення цілодобового контролю за дотриманням режиму державного кордону прикордонним патрулем.

Заслухавши учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя дійшла наступних висновків.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується суспільно-шкідливою бездіяльністю у виді недбалого ставлення до служби та суспільно-шкідливими наслідками, які можуть настати в результаті цього в умовах особливого періоду.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч. 4 ст. 2 вищевказаного Закону).

Диспозиція статті 172-15 КУпАП є загальною та не містить конкретизації бездіяльності відповідних військових службових осіб. При цьому основним об`єктом посягання є все ж правовідносини безпосередньо військової служби.

Аналіз даної правової норми КУпАП дозволяє дійти висновку, що адміністративна відповідальність передбачена для спеціального суб`єкта - для службових осіб, військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, у своїй діяльності мають керуватися статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою визначено загальне поняття обов`язків військовослужбовців, статтею 16 цього Статуту, за якою кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються Статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, посадовими інструкціями, або прямо визначені законами та підзаконними актами. Обсяг дій та заходів, які вважають військовими обов`язками міститься і в ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Суб`єктивна сторона цього складу адміністративного правопорушення передбачає умисел у виді недбалості, зокрема може проявлятися у виді недбалого ставлення до наслідків своєї бездіяльності, не виконання певних функцій.

Таким чином, для наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.172-15 КУпАП доведенню підлягають ті факти, що військовослужбовець є службовою особою, недбалість мала місце під час виконання військової служби, в умовах особливого періоду.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118060 від 10.12.2020, пояснення ОСОБА_1 , службове посвідчення серії ПС №098191, витяг з Висновку службового розслідування за фактом з`ясування обставин можливого неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділення інспекторів прикордонної служби «Славгород» (тип В)» відділу прикордонної служби «Краснопілля» І категорії (тип Б), складеного 09.12.2020.

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі змістом ст. 251 вказаного Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення передбачені статтею 256 КУпАП, згідно з якою у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Однак наданий суду протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118060 від 10.12.2020 не містить відмітки про те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені її права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 факту роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП не підтвердив.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118060 від 10.12.2020 не вбачається, у чому саме полягає несумлінне та недбале виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, не зазначено, у чому саме полягало знехтування вимогами Інструкцій, Положень тощо та взагалі не конкретизовано, що конкретно ставиться йому у провину.

Так у якості доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду наданий сам цей протокол, письмові пояснення ОСОБА_1 , витяг з Висновку службового розслідування за фактом з`ясування обставин можливого неналежного виконання службових обов`язків військовослужбовцями відділення інспекторів прикордонної служби «Славгород» (тип В)» відділу прикордонної служби «Краснопілля» І категорії (тип Б), складеного 09.12.2020.

Однак подані суду докази пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та витяг з Висновку службового розслідування не підтверджують фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно з протоколом, ОСОБА_1 01.12.2020, отримавши інформацію від офіцера ВВВБ про ознаки порушення державного кордону в районі інформаційно-попереджувальної таблички №185, рішення щодо висилки прикордонного наряду для пошуку та фіксації ознак правопорушення не прийняв, у той час як згідно з поясненнями ОСОБА_1 та Висновком службового розслідування лист відділу внутрішньої та власної безпеки по Сумському прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Схід» щодо можливого порушення режиму державного кордону надійшов 03.12.2020 за вх. № 16/435.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наявних у матеріалах справи, вбачається, що випереджувальної інформації стосовно можливого порушення державного кордону України від начальника групи ДІПС віпс «Славгород» (тип В), дільничних інспекторів прикордонної служби, прикордонних нарядів, ПОРВ та правоохоронних органів до нього не надходило.

Крім того, ОСОБА_1 суду були надані докази (витяг з плану охорони державного кордону за період з 20.00 28.11.2020 до 20.00 02.12.2020 віпс «Славгород» впс «Краснопілля») на підтвердження того, що у вказаний період було сплановано цілодобову висилку прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у напрямку Пороз (РФ) Славгород (Україна).

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 03.12.2020 під час перебування в прикордонному наряді «Адміністративно-оперативна група» в районі інформаційної попереджувальної таблички №185 ознаки порушення державного кордону не виявив. Правопорушення вчинив умисно та в умовах особливого періоду.

З наданих останнім письмових пояснень вбачається, що у ході перевірки можливого місця порушення державного кордону та прилеглої території, було здійснене всебічне та повне вивчення елементів місцевості, за результатом якого встановлено, що факт порушення державного кордону не підтверджено.

Викладені у письмових поясненнях обставини ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність умисної форми вини ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-15 КУпАП.

При ухваленні судового рішення суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовується як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція)

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, вбачається, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП України.

Стаття 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Враховуючи факт недоведення умисного недбалого виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, у судді відсутні підстави вважати вказану особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відтак суддя доходить висновку на підставі п. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст 245, 247, 251, 252, 268, 277, 280, 283-285, 287-291, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресами: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області (стаття 294 КУпАП).

Суддя Ю.О. Зеря