Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/6321/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Мушкет Олександр Олександрович, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 019670 від 15.09.2020 року, ОСОБА_1 , 15.09.2020 року о 11 год. 38 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у магазині «Наш магазин» будучи посадовою особою допустила порушення правил щодо карантину, а саме перебувала на своєму робочому місці без засобу індивідуального захисту (маски), чим порушила п.1 постанови КМУ №641, розпорядження міського голови №206 від 22.06.2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що вона у зазначений в протоколі день дійсно перебувала на робочому місці, щойно закінчивши прийом їжі до неї в магазин зайшли працівники поліції з ціллю проведення перевірки, щойно побачивши, що в магазин зайшли люди вона одягнула маску та після того, як зрозуміла, що це співробітники поліції надала їм усі необхідні документи, графіки дезінфекції та прибирання приміщення, щодо протидії поширенню коронавірусу. Додатково пояснила, що окрім співробітників поліції та неї самої в приміщенні магазину ніхто не знаходився. Пояснила, що дійсно коли в приміщенні магазину нема покупців або інших осіб вона знімає маску, у зв`язку з неможливістю її носити впродовж всього робочого дня, а коли до магазину навідуються відвідувачі, то вона одразу вдягає маску. Також всі інші вимоги постанови КМУ, розпорядження міського голови та головного сан. лікаря виконує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАБ № 019670 від 15.09.2020 року; рапорт працівника поліції, виписки, письмові пояснення правопорушниці, фотознімок, СD-R диск з відеозаписом з місця події.

У відповідності до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що санітарно-протиепідемічні правила і норми це нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб. Карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

З гідно статті 29Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України .Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади ,що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до вимог підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції на час складання протоколу про адміністративне правопорушення), з 6 квітня 2020 року до 24 квітня 2020 року заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Зі змісту вказаного акту законодавства випливає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 КУпАП за порушення правил щодо карантину людей необхідна наявність таких умов у їх сукупності: 1) перебування у громадському місці; 2) без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно із пункту 4 частин третьої статті 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, відомостей, що ОСОБА_1 всупереч вимогам карантину, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», знаходилась саме у громадському місці без засобів індивідуального захисту, ані протокол про адміністративне правопорушення, ані додані до нього докази не містить. Навпроти з відеозапису на СD-R диску вбачається, що коли співробітники поліції заходили до магазину ,в його приміщенні, окрім ОСОБА_2 , більше людей не було, та коли остання побачила людей на вході до магазину одягнула маску, а побачивши що це співробітники поліції надала їм усі необхідні документи та журнали обробки та дезінфекції приміщення магазину.

Вище перелічені та надані документи не можуть слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, тобто правопорушення, яке передбачене ст. 44-3 КУпАП. Інші допустимі і належні докази цього в матеріалах справи відсутні і судом не встановлені, а отже доводили б вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 283-285, 287-288 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: О. О. Мушкет