Справа № 265/6681/20
Провадження № 3/265/3052/20
П О С Т А Н О В А

10 листопада 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, Козлов Д. О., при секретарі Дрьомовій О. В., за участі ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Лівобережного ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , не працюючого, який в м. Маріуполі Донецької області зареєстрований по АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 представниками поліції обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 15 жовтня 2020 року, в якому зазначено, що 15 жовтня 2020 року об 13-06 год., будучи посадовою особою ТОВ «Відродження Ко», як заступник директора, він не проконтролював знаходження продавця ОСОБА_2 в приміщені магазину по вул. Таганрозькій 245 у Лівобережному районі міста Маріуполя у масці, яка закриває ніс та рот, оскільки ОСОБА_2 перебувала у такому магазині у масці, яка не закривала ніс та рот, чим порушив пп. 1 п. 10 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, не визнаючи себе винним, вказував, що на прохання директора ТОВ «Відродження Ко» він приїхав до магазину по вул. Таганрозькій 245 в м. Маріуполі, де намагався з`ясувати причини візиту працівників поліції до такого закладу. Прибувши на місце, він назвався заступником директора. Натомість, він жодного відношення до ТОВ «Відродження Ко» не має та посадовою особою такого товариства не є. Він так назвався працівникам поліції, щоб виконати прохання директора ТОВ «Відродження Ко». Натомість працівники поліції чомусь склали відносно нього протокол за ст. 44-3 КУпАП, про що він заперечував, тому не підписував такий протокол та відмовився надати письмові пояснення. Просив провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно нього закрити.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до рапорту від 15 жовтня 2020 року вбачаться, що працівниками поліції було виявлено 15 жовтня 2020 року об 14-37 год. факт того, що по вул. Таганрозькій 245 в м. Маріуполі у магазині продавець ОСОБА_2 знаходилась у масці, яка не закривала ніс та рот, у присутності потенційного покупця, що підтверджується доданим до рапорту фото знімком.

За поясненнями ОСОБА_2 від 15 жовтня 2020 року вбачається, що вона, будучи продавцем в магазини «Алекс», за відсутності покупців приспустила маску, а коли до магазину зайшов хлопець, вона її одягла одразу, як треба. Оскільки хлопець був без захисної маски, то вона його не обслуговувала.

Працевлаштування ОСОБА_2 продавцем у ТОВ «Відродження Ко» підтверджується наказом про прийняття її на роботу від 10 жовтня 2018 року продавцем продовольчих товарів.

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Відродження Ко» зареєстровано 29 травня 2018 року по вул. Куїнджі 82 в м. Маріуполі, засновником та директором якого вказаний ОСОБА_3 .

Суд, натомість, не приймає до уваги рапорт працівника поліції, ОСОБА_4 , оскільки він не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення через відсутність підпису на ньому такого працівника поліції та за відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Таким чином саме по собі фото із зображенням продавця магазину у масці, яка не прикривала рот та ніс, не може бути беззаперечним доказом порушення карантинних обмежувальних заходів ОСОБА_1 без з`ясування усіх обставин події.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Суд зазначає, що за пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За п. 3.6. розділу ІІІ Державних будівельних норм України В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 вересня 2018 року № 260, громадськими будинками та спорудами загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Суд зауважує, що підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Зокрема, ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено обов`язкової умови притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки не було встановлено об`єктивної сторони у скоєнні ним правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так суд звертає увагу на встановлені судом обставини не одягнутої належним чином захисної маски, яка закриває рот та ніс, у ОСОБА_2 15 жовтня 2020 року, що не свідчить про наявність провини за це у ОСОБА_1 , оскільки жодних доказів належності ОСОБА_1 до посадових осіб ТОВ «Відродження Ко» у судовому засіданні не було виявлено.

Таким чином за відсутності даних про працевлаштування ОСОБА_1 у ТОВ «Відродження Ко», віднесення його до засновників такого товариства або покладення на нього певних організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій вказаного ТОВ, то притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП не ґрунтується на законі.

Аналіз наведених нормативних актів та встановлених обставин події, що сталась 15 жовтня 2020 року, свідчить про відсутність порушення ОСОБА_1 пп. 1 п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641.

Суд при цьому зауважує, що позиція ОСОБА_1 в цій частині не була спростована зібраними працівниками поліції матеріалами адміністративної справи.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 9 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Таким чином суд зазначає, що санкція статті 44-3 КУпАП у вигляді штрафу відносно посадових осіб в розмірі від 34 000 грн. до 170 000 грн. може бути за своєю каральною метою співвіднесена із санкцією за кримінальний злочин.

Отже, на підставі положень та тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому за ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведене вмотивування, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити через відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя