Справа № 163/2257/19 Провадження №33/802/583/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 245 198,28 гривень з конфіскацією в дохід держави автомобіля "MAN TGX 18.440" 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 245 198,28 гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 22.09.2019 з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС автомобілем "МАН", номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом "Шмітц", номерний знак НОМЕР_3 , перемістив вказаний автомобіль, придбаний ним особисто в німецькій компанії "Maiwandi e.K." за 9000 євро, з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення транспортного засобу одержаного незаконним шляхом документа інвойсу №641 про продаж автомобіля британською компанією "REM TRADE LTD" в користь ТОВ "Новатрейд Україна" за ціною у 3500 євро.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом в основу винуватості безпідставно покладені документи, які є неналежними доказами, оскільки в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення. Огляд проводився до проходження митного контролю, були відсутні підстави для його проведення. Волинською митницею не виконано вимоги постанови Любомльського районного суду від 15.11.2019. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил, письмовими поясненнями порушника, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу, митною декларацією типу ІМ40ЕЕ №UA204010/9/32869, інвойсом №641 компанії "REM TRADE LTD", рахунком №147/19 компанії "Maiwandi e.K.", німецькою експортною митною декларацією №19DE30E0, службовою запискою, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, показаннями свідка ОСОБА_3 при розгляді справи в суді першої інстанції.

З вищезазначених доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 придбав транспортний засіб в німецькій компанії "Maiwandi e.K." за 9000 євро.

Крім того, визнанням свого звернення до знайомого брокера без повідомлення повних анкетних даних і наступного одержання іншого пакета документів про придбання транспортного засобу стверджується намір ОСОБА_1 уникнути сплати митних платежів в повному розмірі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вчинення дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів в повному обсязі, вбачається з митної декларації № UA204010/9/32869, яка оформлена 20.09.2020 року або за 2 дні до увезення транспортного засобу на митний пост "Ягодин", і наявного в ОСОБА_1 інвойсу № 641 про вартість автомобіля у 3500 євро, тобто умисел на приховування від митного контролю відомостей про продавця та покупця транспортного засобу і його вартість.

ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_3 підтвердили наявність двох комплектів документів, інвойса № 641, який був пред`явлення інспектору митниці, та рахунок № 147/19. Однак, ОСОБА_1 після проходження паспортного контролю для митного контролю подав саме інвойс № 141, проте жодних змін до декларації № UA204010/9/32869 він, чи інші особи не вносили, офіційних заяв про митне оформлення за рахунком № 147/19 не робили.

Наведене свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення транспортного засобу з приховуванням від митного контролю, оскільки без проведення митного огляду і виявлення дійсного рахунку на автомобіль його переміщення було б здійснене на підставі документів з недостовірними відомостями.

Твердження скаржника про порушення при проведенні огляду транспортного засобу безпідставні, з огляду на положення ст.338 МК України.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Твердження скаржника про відсутність в його діях умислу на вчинення правопорушення, не заслуговують на увагу, з огляду на той факт, що в нього особисто перебували два пакета документів на автомобіль, інформація в яких різниться.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, безпідставними.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок