Справа № 214/5452/20
3/214/2511/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретарі судового засідання Єременко К.С., Собченко Н.А., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Тімофєєва А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народилася в с. Парфеньєво Іванівської області, Росія, громадянки України, розлученої, працюючої токарем ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

5 серпня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №145924 від 30 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 30 липня 2020 року о 15.20 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Генерала Радієвського (Тинка) біля буд.23 в м. Кривому Розі з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.2.5 ПДР України.

Присутня в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, суду пояснила, що 30 липня 2020 року вона знаходилась в салоні на манікюрі десь 2 год. Приїхавши, вона зачинила автомобіль, а після манікюру повернулась, сіла за кермо, та невдовзі була зупинена поліцейськими. Зрозуміло причину зупинки поліцейські не пояснили їй, посилаючись лише на якесь орієнтування. Інспектор запропонував їй пройти огляд на стан сп`яніння, однак який конкретно огляд не вказав. Вона неодноразово зазначала, що перебуває в тверезому стані, поспішає, а тому згодна пройти огляд на місці за допомогою алкотесту. Натомість інспектори її доводи ігнорували, наполягаючи на проходженні огляду саме в ПНД, оскільки алкотесту при собі не мали. Оскільки вона тоді поспішала, тому не змогла поїхати з інспекторами на огляд в ПНД. Фактично її дії та поведінку поліцейські розцінили як відмову від огляду. Огляд вона пройшла самостійного того ж дня, в підтвердження чому надала суду відповідний висновок. Вважає, що інспектори діяли упереджено по відношенню до неї та безпідставно склали протокол.

Захисник адвокат Тімофєєв А.С. підтримав позицію ОСОБА_1 та просив провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Акцентував увагу суду, що того дня ОСОБА_1 була тверезою, самостійно пройшла огляд на стан сп`яніння в ПНД, за результатами якого підтверджено відсутність у неї ознак сп`яніння, свідченням чому є відповідний висновок.

У подальшому правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник не скористались, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Попередньо висловлену позицію по справі та надані пояснення підтримали.

Суд неодноразово викликав в судові засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інспектора ПП ОСОБА_5 , однак останні до суду не з`явились, будучи повідомленими належним чином, причини неявки суду не відомі.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі свідків у судовому засіданні, у зв`язку з їх неявками розгляд справи неодноразово відкладався, причини їх неявки до суду визнано неповажними, тому з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності свідків.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Визначаючи склад вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №145924 від 30 липня 2020 року та рапорту інспектора ПП Карасюка Ю.С. слідує, що 30 липня 2020 року о 15.20 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі вул. Генерала Радієвського (Тинка) біля буд.23 в м. Кривому Розі, де була зупинена працівниками поліції у зв`язку з виявленням у неї ознак наркотичного сп`яніння.

У розумінні ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу та інші дії, передбачені цією нормою, є превентивними поліцейськими заходами, під час проведення яких поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив ПДР України; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. При цьому, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Оглядом фрагментів відеозаписів №2020**484, №2020**602 встановлено, що причиною зупинки водія ОСОБА_1 працівниками поліції о 15.12 год. 30 липня 2020 року стало начебто надходження орієнтування на водія автомобіля марки ВАЗ 2101, який приблизно о 12.00-13.00 год. розпивав спиртні напої біля буд.23 по вул. Генерала Радієвського в м. Кривому Розі. Доказів, які б свідчили про дійсність такого орієнтування, як і даних стосовно конкретної особи водія цього автомобіля, інспектори не змогли надати ОСОБА_1 . Очевидців, які б могли підтвердити, що саме вона має відношення до керування автомобілем інспектори також не змогли назвати. При цьому сама ОСОБА_1 неодноразово вказувала, що в зазначений інспектором час вона не знаходилась в салоні автомобіля та за його кермом, а була відсутня по справам. Не дивлячись на це, інспектор пред`явив вимогу пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння в ПНД.

Доказів, які б підтверджували дійсність такого орієнтування судом не встановлено, а інспектором як суб`єктом владних повноважень в рахунок доведення правомірності його дій під час зупинки ОСОБА_1 не надано. Крім того, в долученому до протоколу рапорті причина зупинки взагалі не зазначена. Поміж іншим, відповідно до положень ПДР України, перевірка документів у водія може мати місце у випадку допущення ним порушення ПДР України, скоєння ДТП чи причетності до пригоди, що в даному випадку відсутнє, а відтак ставить під сумнів правомірність зупинки ОСОБА_1 о 15.12 год. 30 липня 2020 року працівниками поліції загалом.

Окремо уваги заслуговує процесуальний порядок пред`явлення інспектором вимоги пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння саме в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР».

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту слідує, що ОСОБА_1 інкриміновано саме відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі з огляду на виявлення у неї ознак такого стану: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів.

Так, відповідно до п.п.8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку №1 до Інструкції.

Системним аналізом розділів ІІ, ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року суд приходить до висновку, що з огляду на специфіку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння він проводиться виключно в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надається право проведення такого огляду з обов`язковим проведенням лабораторних досліджень біологічного середовища водія (п.п.7, 8, 12 розділу ІІІ Інструкції).

Оглядом фрагментів відеозапису на диску DVD-R під №2020***485, №2020***589 встановлено, що інспектор дійсно висловлював пропозицію пройти ОСОБА_1 огляд, однак не деталізував який конкретно: на встановлення алкогольного чи наркотичного сп`яніння, як і не назвав жодної з ознак такого стану, начебто виявлених у водія. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала проти проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотесту. Однак, інспектор відмовив їй в проведенні такого огляду на місці, посилаючись на необхідність проходження огляду саме в ПНД. Фактично інспектор суб`єктивно, на власний розсуд розцінив поведінку водія та зробив висновок, що остання огляд проходити не буде, завчасно запросивши двох свідків для фіксації відмови.

Суд неодноразово викликав в судові засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аби перевірити дійсність обставин, зазначених ними в письмових поясненнях стосовно відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. До того ж в своїх поясненнях вони не зазначили однозначно, від якого конкретно огляду водій відмовилась. Свідки до суду жодного разу не з`явились, будучи повідомленими належним чином. Вказані обставини виключають можливість довіряти їх письмовим показам та прийняти їх за достовірні докази, які можливо було б покласти в рахунок доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Суд критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на проходження огляду з відміткою інспектора ПП про доставлення особи для проведення огляду, оскільки на місці зупинки транспортного засобу інспектор жодних направлень не оформляв та фактично водія в медичний заклад не доставляв.

Окремої уваги заслуговує відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом у відповідності до вимог ч.7 ст.266 КУпАП.

Наданий ОСОБА_1 висновок КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» суд вважає належним доказом, оскільки він отриманий в порядку, встановленому законом, а зазначені у висновку відомості мають значення для справи. Так, зі змісту висновку слідує, що ОСОБА_1 самостійно пройшла медичний огляд о 16.30 год. 30 липня 2020 року, в той час як початково була зупинена працівниками поліції о 15.20 год. 30 липня 2020 року, тобто огляд вона пройшла в межах визначеного ст.266 ч.4 КУпАП часового проміжку. За результатами огляду встановлено, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Вказані обставини свідчать про те, що фактично ОСОБА_1 була тверезою, а тому висловлення інспектором підозри стосовно перебування її в стані сп`яніння, без об`єктивної перевірки наявності будь-яких ознак такого стану, ґрунтувалось лише на його суб`єктивному ставленні до водія та оцінці її поведінки.

На підставі визнаних допустимими та достовірними доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 при її безпідставній зупинці поліцейськими 30 липня 2020 року не мала ознак наркотичного сп`яніння. Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, фіксації відмови водія від проходження огляду, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, хронологічності процесуальних дій, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання про можливість притягнення її до відповідальності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Натомість будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко