ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/1199/19 Суддя 1-ї інстанції: Товстолужський О.В.
Провадження № 33/818/13/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Власенка Вадима Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Власенка В.І. на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 28.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 28.08.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 07.08.2019 року о 03:35 по АДРЕСА_1 Валківського району Харківської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry», державний номер: НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд пройшов на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820, в присутності двох свідків, який показав результат - 1,74 проміле. Своїми діями він порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Власенко В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції було встановлено, що відеозапис наданий працівниками поліції не містить даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом або взагалі знаходився на місці водія, та всупереч цьому дійшов висновку, що останній керував в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що насправді транспортним засобом «Camry», державний номер НОМЕР_1 керував ОСОБА_2 .

Також послався на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказано місце його складання.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Власенка В.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є лише водій транспортного засобу, тобто особа, яка ним керує. Тобто предметом доказування між іншим є те, що певна особа згідно положень п. 1.10 Правил дорожнього руху України керувала транспортним засобом будучи в стані алкогольного (наркотичного, тощо) сп`яніння, або за певними ознаками можна вважати, що вона керуючи транспортним засобом перебувала в такому стані при відмові від проходження відповідного огляду.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 суддя суду першої інстанції послався, як на докази, письмові пояснення свідків, зміст наявного в матеріалах справи відеозапису, результат тесту Драгер 6820.

Про те, зі змісту пояснень свідків слід зробити висновок, що вини лише засвідчили результат проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, а факт керування ним транспортним засобом вони не бачили.

Крім того, наявний в матеріалах справи відеозапис, як вірно зазначив суд першої інстанції, не містить доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Відтворенням останнього було встановлено, що на відеозапису, останні цифри 0017 та 0029, ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції, що за кермом автомобіля був не він, а його друг.

Вважаючи доведеним вину ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на те, що останній не повідомив даних про особу, яка за його словами керувала транспортним засобом, про те апеляційний суд відмічає, що згідно оглянутого відеозапису працівники поліції і не запитували у ОСОБА_1 даних про цю особу.

Для усунення цієї неповноти до апеляційного суду викликались працівники поліції, які складали матеріали відносно ОСОБА_1 , про те останні в судове не прибули.

Апеляційний суд також відмічає, що належних доказів, які б підтверджували факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом матеріали справи не містять. Те, що останній погодився пройти огляд не свідчить про це, оскільки до цього він кілька разів повідомляв працівникам поліції, що автомобілем керувала інша особа, і ці його твердження матеріалами справи не спростовані.

Частиною 3 статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , посилання останнього, що він не був водієм нічим не спростовані, працівники патрульної поліції Рябець В. та Колодочка В.С. , в судовому засідання не прибули та не спростували цього, тому беручи до уваги наведене вище та положення ст. 62 Конституції України, апеляційний суд вважає, що постанова суду від 28.08.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Власенка Вадима Івановича задовольнити.

Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 28.08.2019 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 11.02.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик