3/758/280/20 Категорія 2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Зубець Ю. Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління Держпраці у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу на посаді виконуючої обов`язки директора ДП «Сервісно-видавничий центр», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 41 ч. 1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № КВ1990/64/АВ/П/ПТ від 05 грудня 2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді виконуючої обов`язки директора ДП «Сервісно-видавничий центр», зареєстрованого за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 6, порушила вимоги законодавства про працю, а саме:

В порушення вимог ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, на підприємстві виплата заробітної плати проводиться один раз на місяць, замість двох, з порушенням строків виплати, зокрема за вересень 2019р. виплачена 21 жовтня 2019р., за жовтень 2019р. - виплачена 26.11.2019р.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, не визнала та пояснила суду, що заборгованість на підприємстві виникла у звязку з тривалим арештом рахунків у ДФС. Вона, як керівник підприємства систематично зверталась до ДФС з вимогами щодо погашення заборгованості. ДФС листами підприємству повідомлялось про зупинення Державною казначейською службою України операцій по рахунку ДФС до забезпечення виконання виконавчих документів. Розрахунки з підприємством будуть проведені після відновлення операцій.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1-2), акт № КВ1990/64/АВ (а.с. 3-6), припис про усунення виявлених порушень (а.с. 7-8), направлення на проведення інспекційного відвідування (а.с. 9), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 10), копію наказу № 264-п (а.с. 11), копію відомостей перерахування коштів №331 (а.с. 15-16), суд прийшов до висновку, що відповідно до ст.247 КУпАП справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленістю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП.

Як вбачається з листів, наданих суду ОСОБА_1 , вона, як в.о. директора ДП «Сервісно-видавничий центр», неодноразово зверталась до ДФС України з листами про те, що у звязку із відсутністю платежів від ДФС за договорами укладеними та підписаними актами з Підприємством, на Підприємстві утворилась заборгованість, що спричиняє несвоєчасну виплату заробітної плати.

До матеріалів справи не долучено жодного доказу того, що ОСОБА_1 умисно порушила встановлені терміни виплати заробітної.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за невстановленістю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 247, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за невстановленістю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Ю.Г. Зубець