Провадження № 3/761/7256/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Рибак М.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держспоживслужби в м. Києві відносно

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого адміністратором ТОВ «Ринок «Нивки», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

16.09.2020 року о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці ТОВ «Ринок «Нивки» в м. Київ, вул. Щербаківського, 47, не забезпечив проведення температурного скринінгу працівників, перед початком робочої зміни листки термометрії не оформляється, допуск працівників ринку без засобів індивідуального захисту, допуск відвідувачів на територію на території ринку без засобів індивідуального захисту , не забезпечено дезінфекцію контактних поверхонь кожні три години, прибирання та дезінфекція всіх приміщень, включаючи стаціонарні торгівельні місця в кінці кожного робочого дня, не організовано на вході ринку місяця для обробки рук спиртовмісними антисептиками, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 17 постанови КМУ від 22.07.220 року № 641 та вимоги пп.1, 2, 4, 5 Постанови № 34 від 06.06.2020 року Головного державного санітарного лікаря України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Мироненко К.Б. щодо протоколу заперечили та зазначили, що зазначені в протоколі порушення не підтверджуються належними та допустимими доказами, не перевірено чи дійсно ОСОБА_1 за посадою відповідає за дотримання тих вимог, які, нібито, порушено.

Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року, за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом.

SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Крім того, на даний час в Україні не визначені відповідні медичні критерії та не прийняті нормативно правові акти, щодо випадків та необхідності носіння засобів індивідуального захисту, проведення температурного скринінгу, використання антисептиків тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, в матеріалах справи відсутні, докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є відповідальною особою за дотримання вимог ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 17 постанови КМУ від 22.07.220 року № 641 та вимоги пп.1, 2, 4, 5 Постанови № 34 від 06.06.2020 року Головного державного санітарного лікаря України та, що він дійсно допустив вказані правопорушення.

Крім того, вказані в протоколі порушення, за вчинення яких було складено протокол відносно ОСОБА_1 встановлені підзаконними актами, що суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України, тому суд приходить до висновків про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст.ст. 44-3, 247, 280,283,284 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3КУпАП закрити за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва

СУДДЯ М.А. РИБАК