ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/14/20 Головуючий в 1-й інстанції Жупанова І.Б.
Єдиний унікальний №336/5344/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Волошиної Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 18.08.2019 року о 10 годині 45 хвилин в м. Запоріжжя, вул. Вольська. буд. 49. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «DAEWOO LANOS», д.н. НОМЕР_1 . з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови (сповільненість мови), сповільненість ходи. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 правил дорожнього руху України, гідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Від керування транспортним засобом відсторонений, керування передано тверезому водієві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме наданий працівниками поліції відеозапис, не містять доказів того, що його автомобіль було зупинено на законних підставах. Виходячи з матеріалів та відеозапису доданих до протоколу, жодної конкретної причини зупинки автомобіля під його керуванням з детальним описом підстави зупинки, працівники поліції водію не назвали, а тому зупинка автомобіля була незаконною. Зазначені в постанові відомості, що він від керування транспортним засобом відсторонений та керування передано тверезому водієві не відповідає дійсності, про що свідчить відеозапис з матеріалів справи.

Вказує, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними. Працівники поліції повинні були запропонувати йому пройти тест за допомогою спеціального пристрою на місці зупинки, а у разі відмови зобов`язані були вказати про це у відповідному акті. При цьому, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано також акту огляду на стан сп`яніння, який засвідчується також підписами свідків, в якому повинно бути зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, наявні у правопорушника, підтверджені даними свідками.

Сам факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який підтверджується відеозаписом, не може бути єдиною і безумовною підставою для висновку про доведеність його вини у вчиненні даного правопорушення, без доведеності законності вимоги працівників поліції щодо проходження такого огляду та його підстав.

Вважає , що працівниками поліції в даному випадку було порушено порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, та не доведено факту вчинення ним правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, тим більш, що з відео вбачається, що він категорично заперечував перебування у стані наркотичного сп`яніння та наявність в нього на час зупинки зазначених в протоколі ознак такого сп`яніння, а під час розгляду справи він був позбавлений можливості надавати свідчення, оскільки тяжко хворів та не мав змоги з`явитись до суду.

Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання від нього про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, а також клопотання його представника про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням. Однак, всупереч ст.268 КУпАП, суд проігнорував зазначені клопотання та провів судове засідання без їх участі, чим позбавив його можливості не лише надати власні пояснення по справі, а й задати питання свідкам, які були допитані під час розгляду справи.

Також зазначив, що не був присутній в судовому засіданні, копія постанови була отримана 22.11.2019 року, апеляційну скаргу подав 02.12.2019 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження постанови пропущеним з поважних причин.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Справа розглядається за участю адвоката Волошиної Є.В. по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Волошину Є.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, копію постанови отримав лише 22.11.2019 року, апеляційну скаргу подав 02.12.2019 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №209284 від 18 серпня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, копію протоколу отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 серпня 2019 року, від підпису якого ОСОБА_1 відмовився (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.3-4); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 18.08.2019 року.

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 . пояснила, що 18.08.2019 року, проїжджаючи на автомобілі під час патрулювання по вул. Вольській, побачила як невідомий чоловік одягнений в чорний спортивний костюм підняв «закладку» з землі та направився через поле до припаркованого автомобіля «DAEWOO LANOS». Вони з напарником заїхали з другого боку вул. Вольської та при виїзді з вул. Вольської побачили, як їм назустріч рухається вищевказаний автомобіль. Зупинивши автомобіль, водій документів не надав, як в подальшому з`ясувалось відносно нього протягом року було складено чотири протоколи про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП та він був позбавлений права керування транспортними засобами. Водій надав паспорт, з якого встановлено його особу - ОСОБА_1 . Останній поводився підозріло, нервував, були явні ознаки наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, порушення мови, млява мова, порушення координації рухів, сповільненість рухів. При зупинці транспортного засобу вона побачила як з козирка автомобіля випав згорток, як потім з`ясувалось з наркотичною речовиною, який в їх присутності ОСОБА_1 викинув на землю та знищив. Водію було запропоновано пройти в присутності двох свідків огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що останній відповів відмовою, його було попереджено про те, що в разі такої відмови відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР України. Також повідомила, що ОСОБА_1 вона раніше ніколи не бачила, та відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення не складала, причиною зупинки його транспортного засобу стало те, що вони з напарником бачили, як ОСОБА_1 у свій автомобіль заніс наркотичний засіб, та діяли в межах повноважень, передбачених п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 18.08.2019 року він проїжджав на автомобілі по вул. Вольській в м. Запоріжжі та був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому бути свідком. Вони зупинились біля автомобіля «DAEWOO LANOS» зеленого кольору, де був присутній також інший свідок. В його присутності водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак останній відмовився, поводився дивно, нервував, комусь постійно телефонував, розмовляв мляво, нечітко. Свій підпис в протоколі про адміністративне правопорушення підтвердив.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, доводи апелянта про те, що факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не свідчить про доведеність його вини у вчинення даного адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, оскільки відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №209284 від 18 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що працівниками поліції були роз`яснені права, передбачені ст.268 КупАП, пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Посилання апелянта на порушення поліцейськими порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ними не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, апеляційний суд вважає безпідставними. Огляд особи на стан саме наркотичного сп`яніння, відповідно до Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, проводиться лише в закладах охорони здоров`я, а не на місці зупинки.

Зазначене узгоджується з п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, відповідно до якого у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Також суд першої інстанції належним чином вмотивував свої висновки щодо законних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріалами справи, а саме поясненнями інспектора поліції Никитенко М.В. підтверджується, що працівники поліції діяли у межах закону під час зупинки транспортного засобу, оскільки під час патрулювання працівники поліції на власні очі побачили, як ОСОБА_1 підняв «закладку» з землі та направився до припаркованого автомобіля, під час зупинки якого згорток з наркотичним засобом випав з козирка автомобіля та був знищений самим ОСОБА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. А тому інспектори поліції діяли в межах закону.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційних суд доходить наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

З метою реалізації загальних інтересів суспільства Державою Україна прийнятий Кодекс України про адміністративні правопорушення (Постанова Верховної Ради Української РСР №8074-10 07 грудня 1984 року з подальшими змінами), завданням якого є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Реалізуючи принцип правової визначеності в ст.38 КУпАП, передбачені строки накладення адміністративного стягнення, в межах яких уповноважена особа держави може накласти адміністративне стягнення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Волошина Є.В. дійсно не були присутніми в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 15 листопада 2019 року. Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 та адвокат Волошина Є.В. були повідомлені заздалегідь належним чином. Суд першої інстанції неодноразово давав можливість ОСОБА_1 та адвокату Волошиній Є.В. прийняти участь в судовому засіданні, але останні не скористались своїм правом та ухилялись від участі шляхом подачі клопотань про перенесення розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними з огляду на те, що вони неодноразово належним чином викликалась в судове засідання, а отже суд мав достатні підстави розглядати справу без їх участі.

Права передбачені ст.268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_1 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст.268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням особи і апелянт не скористався своїм правом та не з`явився в судове засідання апеляційної інстанції.

До того ж, вимогами ч.2 ст.268 КУпАП ця категорія справ, а саме керування транспортного засобу особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не передбачає обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Волошина Є.В. а тому право на захист порушено не було.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення. А відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан сп`яніння, як на це вказує апелянт, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 336/5344/19