Справа №: 398/4376/20
провадження №: 3/398/1808/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

"28" грудня 2020 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 154 КУпАП,

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2020 року серія АПР18 № 381465, 26.09.2020 року о 20.00 годин, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вигулювала собаку потенційно небезпечної породи Став без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 за ліву та праву руку та праву ногу, тобто, своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 3.3.15 Правил тримання тварин, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнала та пояснила, що вона дійсно має собаку породи «Став». Однак 26.09.2020 року вона собаку не вигулювала, оскільки перебували разом зі своїм чоловіком в с.Ізмайлівка Олександрійського району. Собака в цей час перебувала у її сватів, які і гуляли з нею 26.08.2020 року. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 не може сказати, які саме події відбулись під час того, як її свати гуляли з собакою, останні лише пізніше їй повідомили про те, що її собака покусала людину.

Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, поліцією не виконана постанова про направлення справи для дооформлення від 30 листопада 2020 року, а саме: в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи не зазначені індивідуальні ознаки собаки (масть, розмір, особливі прикмети, відомості про наявність документів або реєстрацію цієї собаки), що ускладнюють її ідентифікацію в разі визнання особи винною у вчиненні вказаного правопорушення та накладення адміністративного стягнення з конфіскації собаки; ні протокол, ні додані до нього матеріали не містять відомостей та відповідних їм доказів спричинення (заподіяння) шкоди здоров`ю людей або майну, тобто не вказано якими саме були наслідки укусу собаки для здоров`я потерпілого, відсутні будь-які документи - довідки лікаря, епікриз тощо, на підставі яких можна встановити факт завдання шкоди здоров`ю потерпілого; з протоколу не зрозуміло які саме правила порушила ОСОБА_1 - а саме нерозбірливо і неповно зазначена назва відповідного нормативно-правового акту, порушення якого ставиться у вину особи.

Наявні у справі докази, а саме протокол, письмові пояснення потерпілого, усні та письмові пояснення особи, яка притягається до відповідальності, пояснення свідка ОСОБА_3 лише підтверджують, що 26.09.2020 року ОСОБА_2 дійсно отримав травми у вигляді укушених ран.

Матеріали справи не спростовують надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення про те, що вона 26.09.2020 року близько 20 год. не вигулювала належну їй собаку породи «Став», оскільки перебувала за межами міста Олександрія. Більш того, свідок ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях вказує, що собаку вигулювали діти, а потерпілий взагалі ні в своїй заяві ні в своїх письмових поясненнях не зазначає, хто саме гуляв з собакою, коли та його покусала.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, суд розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може з власної ініціативи редагувати фабулу обвинувачення, тобто зміст правопорушення, що викладені у протоколі, та відшукувати докази вини. У протилежному випадку будуть порушені принцип безсторонності суду і право особи на захист.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, не доведена, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст. 294 КпАП України, суддя -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КпАП України.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Орловський