Справа № 143/1388/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.12.2020 року м. Погребище

Суддя Погребищенського районного суду Вінницької області Сич С. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в Комунальному закладі "Ширмівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Погребищенської районної ради Вінницької області" вчителем, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.122-4, 124 КУпАП,-

Встановив:

До Погребищенського районного суду Вінницької області надійши протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 449765 від 21.11.2020 року, серії ДПР 18 № 449766 від 21.11.2020 року та додані матеріали, в яких зазначено, що 20.11.2020 року о 23 год. 35 хв. в м. Погребище по вул. Київська ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку центра м. Погребище, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі лівого узбіччя автодороги по ходу руху автомобіля та допустив наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, тілесних ушкоджень ніхто не отримав, чим порушив вимоги пунктів 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 20.11.2020 року о 23 год. 35 хв. в м. Погребище по вул. Київська водій автомобя марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.11.2020 року, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та не повідомив про дану подію правоохоронні органи, чим порушив вимоги підпунктів «а», «б», «д» пункту 2.10 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення, за ст. ст.122-4, 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 20.11.2020 року о 23 год. 35 хв. в м. Погребище по вул. Київська він керував власним автомобілем марки ВАЗ 21099, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з деревом. Нікому не завдав збитків та тілесних ушкоджень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на наведене суддя звертає увагу на гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка за своєю структурою встановлює загальні принципи та постулати щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на розгляд даної справи, суд виходить з прецедентної практики ЄСПЛ, яка зводиться до того, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, однак по суті їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку суддя враховує, що адміністративне стягнення у виді штрафу, або позбавлення права керування транспортним засобом, або громадські роботи, або адміністративний арешт мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративні правопорушення передбачені статтями 122-4, 124 КУпАП, можуть бути віднесені до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Одним із основоположних базисних засад кримінального судочинства є забезпечення доведеності вини особи поза розумним сумнівом на підставі встановлених відповідним державним органом фактичних обставин та наданих ним доказів на їх підтвердження.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа є винною у вчиненні цього правопорушення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим звинуваченням.

Відтак, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Надаючи оцінку достатності доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, суддя виходить із наступного.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 449765 від 21.11.2020 року порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху спричинило пошкодження належного йому транспортного засобу.

Натомість тлумачення наведеної вище норми у взаємозв`яку із приписами ст.9 КУпАП дає підстави для висновку, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що належать іншій особі, а не учаснику дорожнього руху, котрий притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене діяння ОСОБА_1 не містить ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст.122-4 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Системний аналіз наведених норм дозволяє стверджувати, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця події, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Проте, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 449766 від 21.11.2020 року та адміністративного матеріалу не вбачається, що внаслідок події, що сталася під час руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки іншим особам.

За таких обставин суддя дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.122-4, 124 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 276, 278, 284 КУпАП, суддя, -

Постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя