Єдиний унікальний номер справи № 363/196/20 Головуючий в суді I інстанції Рудюк О.Д.
Провадження № 33/824/1538/2020 Доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Боднар Б.Є. на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, з накладенням відповідно до ст.36 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , секретар Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 5 категорії, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п.1, 2 ч.1 ст.28 і ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між її приватним інтересом та своїми представницькими повноваженнями, які виникли перед винесенням на голосування питання «Про присвоєння рангу» собі особисто, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП. Згідно з протоколом першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року за громадянкою ОСОБА_1 визнано повноваження зазначеної ради. Відповідно до рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року №03-1-VII депутата ОСОБА_1 обрано секретарем зазначеної ради. Крім того, ОСОБА_1 , секретар Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 5 категорії, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.п.1, 2 ч.1 ст.28 і ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів та не повідомила сільську раду про наявність реального конфлікту інтересів, а саме 14.09.2018 року брала участь у голосуванні по питанню присвоєння 10 рангу посадової особи місцевого самоврядування собі особисто, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП. Згідно з протоколом першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року за громадянкою ОСОБА_1 визнано повноваження депутата зазначеної ради. Відповідно до рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року №03-1-VII депутата ОСОБА_1 обрано секретарем зазначеної ради.

Не погоджуючись із постановою Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року, захисник ОСОБА_1 - адвокат Боднар Б.Є. подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати зазначену постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбаченихч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що суддею місцевого суду не дотримано вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень є передчасним та таким, що не ґрунтується на нормах права, не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема апелянт зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення №№ 19 та 20 від 16 січня 2020 року складені уповноваженою особою Національної поліції з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Як вказує захисник у своїй апеляційній скарзі в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 була своєчасно поінформована про факт складання протоколів щодо неї, їй не були роз`яснені права, передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, та ст.268 КУпАП, а також була позбавлена можливості дати пояснення по суті правопорушення.

Крім того, захисник у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та відповідно будь-якого приватного інтересу в отриманні майнової або немайнової вигоди, як того вимагає Закон України «Про запобігання корупції».

Також на переконання апелянта адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено суддею місцевого суду поза межами строків, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-2 та ч.2 ст. 172-2 КУпАП.

Суддя місцевого суду на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-2 та ч.2 ст. 172-2 КУпАП обґрунтовано послався на фактичні дані, що містяться в протоколах № 19 та № 20 про вчинення адміністративних правопорушень, якими зафіксовано події, рапортах старшого оперуповноваженого 1-го сектору (протидії корупції) УСР в Київській області ДСР Національної поліції України майора поліції Троян О.А. від 16.01.2020 року, згідно яких виявлено в діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-2 та ч.2 ст. 172-2 КУпАП, протоколі двадцять першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 14.09.2018 року, яким затверджено порядок денний; рішенні двадцять першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 14.09.2018 року, згідно якого присвоєно ОСОБА_1 - секретарю Ясногородської сільської ради 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування, протоколі відкритого поіменного голосування чергової двадцять першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 14.09.2018 року «Про присвоєння рангу», рішенні першої сесії сьомого скликання Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року «Про визнання повноважень депутатів сільської ради», яким визнано повноваження депутатів, згідно списку депутатів Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року ОСОБА_1 обрано депутатом зазначеної сільської ради, рішенні Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17.11.2015 року №03-1-VІІ, згідно якого ОСОБА_1 обрано секретарем Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що протоколи про адміністративні правопорушення №№ 19 та 20 від 16 січня 2020 року складені уповноваженою особою Національної поліції з порушенням вимог ст.256 КУпАП, є безпідставними та нічим не підтверджуються. Так, ОСОБА_1 з протоколами про адміністративні правопорушення була ознайомлена, другі примірники протоколів отримала, про що містяться її власноручні підписи. Протоколи про адміністративні правопорушення складені із додержанням вимог чинного законодавства та повністю відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Необґрунтованими є й доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, та вона була позбавлена можливості дати пояснення по суті правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, протоколи про адміністративні правопорушення містять виклади вказаних вище статей, під змістом кожної міститься підпис ОСОБА_1 . Також в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 від 26.12.2019 року із роз`ясненням їй ст. 63 Конституції України.

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів та відповідно будь-якого приватного інтересу в отриманні майнової або немайнової вигоди, як того вимагає Закон України «Про запобігання корупції».

Так, у даному випадку, реальний конфлікт інтересів полягає в тому, що приватний інтерес ОСОБА_1 у вигляді бажання отримати черговий 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування, що передбачає відповідні надбавки при розрахунку заробітної плати, реально зіткнувся з її службовими повноваженнями, як секретаря цієї ради, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень, а саме під час голосування зазначеного рішення. У даному випадку ОСОБА_1 повинна була утриматися від участі в голосуванні за це питання, тобто була зобов`язана вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, що нею не було зроблено.

Крім того, у своїх поясненнях від 26.12.2019 року, ОСОБА_1 вказала, що так як на 21 сесії 7-го скликання було винесено питання на голосування «Про присвоєння рангу» окрім того, секретарю ради, тобто їй - ОСОБА_1 , за вказане рішення нею було проголосовано «За». Про виникнення реального конфлікту інтересів нею заявлено не було у зв`язку з тим, що вона про це забула та, як наслідок не дотрималась ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.20).

Доводи апеляційної скарги про те, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено суддею місцевого суду поза межами строків, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП також є безпідставними. У відповідності до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата зібрання усіх матеріалів перевірки. Згідно листа Управління стратегічних розслідувань в Київській області від 23.12.2019 року, перевірка здійснювалась за матеріалами від 27.11.2019 року, 29.11.2019 року та від 13.12.2019 року, у зв`язку з чим витребовували копії документів. Таким чином, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 28 лютого 2020 року, є накладеним в межах строку, передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП.

З урахуванням викладеного вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а відтак підстав для її задоволенняапеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкцій передбачених ч.1 ст.172-2 та ч.2 ст. 172-2 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, відношення до вчиненого і майнового стану.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Боднар Б.Є. залишити без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Гриненко