Єдиний унікальний номер судової справи 484/2747/20
Номер провадження 33/812/339/20 Головуючий у місцевому суді: Паньков Д.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Бондаренко Т.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Дорова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ФГ «Сатурн» трактористом.

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Первомайського міськрайонного суду міста Миколаєва від 06 жовтня 2020 року встановлено, що 18 серпня 2020 року о 7.52 год. ОСОБА_1 керував т/з М2140 д/н НОМЕР_1 в с. Коблево по вул. Морській в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" ARAM 2246, тест 2219, результат 0,46 %. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 п.п. а ПДР, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена ст. 130 ч.. 1 КУпАП адміністративна відповідальність.

Не погодившись з таким судовим рішенням, особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду міста Миколаєва від 14 квітня 2020 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що застосоване до нього адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. При цьому, суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам

Стверджував, що правил дорожнього руху не порушував, аварійної ситуації не створював, оскільки за кермом автотранспорту не перебував.

Зазначає, що за кермом перебував інший громадянин ОСОБА_2 з яким він та ще однією особою ОСОБА_3 їхали, як пасажири на відпочинок.

Також ОСОБА_1 звертав увагу на те, що особи, які перебували з ним в автомобілі працівники поліції відмовилися приймати свідчення, а наполягали на проходженні тесту на алкогольне сп`яніння лише мною, оскільки тільки у мене було водійське посвідчення.

Крім того зауважує про працівниками поліції порушено проведення огляду на стан сп`яніння, його не відсторонено було від керування транспортним засобом, не вилучено водійське посвідчення.

До того ж ОСОБА_1 зазначав, що свідчення свідків написані під диктовку працівника поліції, але в судове засідання вони не з`явились.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, його захисника, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у даній постанові суду.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проходження виявлення алкогольного сп`яніння встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- Інструкція).

Пунктом 2 розділу 1 наведеної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 10 вказаної Інструкції передбачається, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 проведено за допомогою алкотесту 6810 прилад ARAM 2246.

Із роздруківки результату огляду від 18 серпня 2020 року о 07.52 год. видно, що за допомогою вказаного приладу слідує, що результат огляду складає 0.46 промілє. Вказаний акт та роздруківка тестування на алкоголь до протоколу №208058 підписані особою, яка проходила тестування ОСОБА_1 та інспектором. Крім того вказаний акт підписано також свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2,3).

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, то такі доводи апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність доказів, які є в матеріалах справи, підтверджують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як зазначено у п.6 Розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України за №1395 від 07 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серія ДПР 18 №208058, водій ОСОБА_1 18 серпня 2020 року о 7.52 год. керував транспортним засобом М2140 д/н НОМЕР_1 в с. Коблево по вул. Морській в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" ARAM 2246, тест 2219, результат 0,46 %.

При вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суд вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

При прийнятті рішення, районний суд також обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали свої пояснення, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені показання свідків свідчать про те, що 18 серпня 2020 року о 7.52 год. водій ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" ARAM 2246, тест 2219, результат 0,46 %.

Таким чином свідки підтвердили, що огляд здійснено на місці зупинки та будь-яких підстав не довіряти їх показам у суду немає та протилежного не встановлено, покази засвідчили своїм підписом.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем та за кермом автомобіля перебувала інша особа є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції розцінюються як обраний ним неналежний спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Так, ОСОБА_1 власноручно підписав протокол про адміністративне правопорушення, та зазначив в ньому про те, що «Я ОСОБА_1 на місці зупинки продув в алкотестер з результатом 0,46». Заперечень, щодо не керування транспортним засобом ніяких не виклав ні в самому протоколі, ні на окремому аркуші.

Суд також правильно оцінив покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначивши про те, що їх твердження, що ОСОБА_1 не був за кермом не можуть бути об`єктивними через дружні та родинні стосунки та не підтверджено іншими доказами у справі.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційні скарзі є посилання на характеристики виконавчого комітету Полтавської сільської ради від 16 вересня 2020 року та з місця роботи - ФГ «Сатурн», які видано ОСОБА_1 , де зазначено, що він характеризується тільки з позитивної сторони. Проте це не пом`якшує його відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З. Бондаренко