Провадження № 3/161/4755/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , відомості про місце роботи відсутні,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

07.10.2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 156147 від 03.10.2020 року відносно ОСОБА_1 , складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено, що 02.10.2020 року о 23.50, в м. Луцьку по вул. Рівненська, 44 ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest Drager» в присутності двох свідків, результат якого 2,84 %о. Тобто, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що у той день та час автомобілем керував його товариш ОСОБА_2 , він знаходився в автомобілі як пасажир. Пасажирами в автомобілі були ще двоє осіб. Він попросив ОСОБА_2 відвезти їх додому, оскільки всі вживали спиртні напої. У зв`язку з тим, що під час руху автомобіля прокололи шини, водій пішов на зупинку таксистів за домкратом. Він пересів на місце водія та заснув. Коли його під час стоянки автомобіля розбудили поліцейські, він повідомив їм ці обставини, зокрема, що автомобілем не керував. Про те, що автомобілем керувала інша особа поліцейських повідомляв також присутній в автомобілі ОСОБА_3 .

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав його захисник адвокат Рущак В.М. Просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із підстав, викладених у клопотанні про закриття справи.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частина першою третьою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З наявного в матеріалах справи рапорту вбачається, що виклик на службу «102» надійшов від сторонньої особи, яка повідомила, що біля стоянки заводу «Богдан» припаркований автомобіль «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , у якого проколоті шини та водій якого, можливо, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З оглянутих судом матеріалів, зокрема відеозаписів з бодікамер поліцейських, слідує, що ОСОБА_1 не був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом. Автомобіль «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , стояв на стоянці з проколотими шинами, а в його салоні знаходилися декілька осіб. При цьому по всьому ходу спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 та інший чоловік заперечували факт керування транспортним засобом та пояснили, що водієм була інша особа, яка пішла шукати домкрат для заміни шин.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 . Суду показав, що дійсно, на його прохання, відвозив його та ще двох осіб додому з гаражів, де останні вживали спиртне. Після того як по ходу автомобіля прокололи шини, пішов по домкрат, залишивши всіх в автомобілі. ОСОБА_1 пересів на місце водія ще в його присутності, тому ключ від автомобіля забрав із собою, оскільки всі, хто були в автомобілі, перебували в стані алкогольного сп`яніння. Після повернення присутні в автомобілі повідомили йому, що була поліція. Домкрат, який він приніс, не підійшов для заміни шин, тому автомобіль він відігнав на стоянку вантажних таксі на Київському майдані.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав показання, аналогічні поясненням ОСОБА_1 та показанням свідка ОСОБА_2 . Пояснив також, що зрозуміло пояснити поліцейським хто саме керував транспортним засобом, він та ОСОБА_1 не могли, оскільки перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Крім того ОСОБА_1 спав і його розбудили поліцейські, а йому було відомо лише ім`я водія ОСОБА_4 , прізвища та адреси його він не знає.

Поліцейські ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що за повідомленням зі служби «102» приїхали до стоянки, де знаходився автомобіль з проколотими шинами. ОСОБА_1 , який знаходився на місці водія, спав. В автомобілі перебували ще дві особи. Після того як розбудили ОСОБА_1 , останній повідомив, що автомобілем не керував. В ході розмови пояснював, що вони всі їхали, прокололи шини, зупинилися, водій пішов за допомогою, вони вирішили спати. Інший присутній в автомобілі також повідомляв, що за кермом автомобіля була інша особа. Те, що не називали прізвище особи, яка керувала автомобілем, його адресу та телефон, викликало сумнів, тому протокол склали на власника автомобіля, який знаходився на водійському місці.

ОСОБА_1 інкримінується, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 А ПДР України.

Згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Отже, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і обов`язок на вимогу працівника поліції пройти відповідний огляд виникає у водія в тому випадку, якщо він зафіксований працівниками поліції або іншими особами безпосередньо при керуванні транспортним засобом.

Будь-яких доказів того, що автомобіль марки «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 , здійснював рух під керуванням останнього, матеріали справи не містять, як і доказів того, що ОСОБА_1 був зафіксований працівниками поліції або іншими особами, безпосередньо при керуванні транспортним засобом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтвердився факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «FORD FOCUS», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, тобто склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк