Справа № 509/367/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року суддя Овідіопольського районного суду Гандзій Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу серії ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 р., складеного о 21:00 год. поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області сержантом поліції Морозовим П.В., який надійшов до суду 24.01.2020 р. вбачається, що 15.01.2020 р. о 17:10 год., м. Одесі, по просп. Небесної Сотні, 32 Б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Kia Rio» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразне мовлення, почервоніння обличчя) та згідно висновку результату медичного огляду № 000055 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи участь в судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав, пояснив, що під час його зупинки робітниками поліції, він не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та просив суд закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши адміністративні матеріали, додатково надані докази, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, і які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

У відповідності до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків і у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. При чому, огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

З протоколу серії ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 р., складеного о 21:00 год. поліцейським взводу 2 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області сержантом поліції Морозовим П.В., який надійшов до суду 24.01.2020 р. вбачається, що 15.01.2020 р. о 17:10 год., м. Одесі, по просп. Небесної Сотні, 32 Б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Kia Rio» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, невиразне мовлення, почервоніння обличчя) та згідно висновку результату медичного огляду № 000055 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 6).

Однак, згідно із п. 1-7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 - ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться : поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Судом встановлено, що в порушення вказаних вимог інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським - такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В той же час, вказаний адміністративний протокол серії ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 року - не містить в собі відповідних відомостей, щодо відмови водія ОСОБА_1 , від проходження огляну на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, з огляду на те, що вказаний огляд, який передбачений інструкцією, на місці зупинки поліцейським взагалі не проводився, тобто вказана обставина свідчить про порушення вказаної «Інструкції» з боку поліцейського УПП в Одеській області.

Відповідно до ч. 12 розділу 2 Інструкції «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Відповідно до ч. 15 розділу 2 Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Судом встановлено, що в порушення вказаних умов Інструкції та ст. 256 КУпАП, адміністративний протокол серії ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 року не містить відомостей щодо свідків адміністративного правопорушення, зокрема ПІБ, міcце проживання (перебування), та підписів, хоча в графі «До протоколу додається» зазначено письмові пояснення 2-х свідків.

В той же час, суд критично ставиться до письмових пояснень двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу нібито знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на місці складення протоколу з огляду на те, що вказані особи не є лікарями закладу охорони здоров`я, які уповноважені згідно із Законом встановлювати стан сп`яніння, в даному випадку водія.

Окрім того, вказані пояснення свідків отримані поліційським з явними процесуальними порушеннями, у зв`язку з тим, що в графі «посада, звання,ПІБ особи яка отримує пояснення», відсутні відомості про особу яка отримала вказані пояснення, в графі «підпис особи, яка отримує пояснення» - відсутній вказаний підпис.

Також суд звертає увагу, що вказані письмові пояснення свідків, додані до адміністративних матеріалів - взагалі неможливо чітко розібрати, адже до адміністративного протоколу ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 р. працівниками поліції додано не оригінали письмових пояснень свідків, а їхні неналежні копії без відповідних реквізитів (П ОСОБА_4 І ОСОБА_4 Б ОСОБА_4 , посади, звання та підписів) посадової особи, яка їх відібрала (склала).

Окрім того, при дослідженні в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери ВН01064 та ВН01292, доданого до адміністративних матеріалів як один з доказів вини ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що вказаний відеозапис взагалі не є належним та допустимим доказом по адміністративній справі, який би підтверджував вину ОСОБА_1 з приводу встановлення обставин керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, адже на вказаному відеозаписі видно лише те, що ОСОБА_1 , надав усні пояснення працівнику поліції по суті правопорушення в яких чітко зазначив, що він не згоден із вказаним адміністративним протоколом, та що його ознайомили з місцем та часом розгляду адміністративної справи.

Отже, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт знаходження ОСОБА_1 під час складення протоколу серії ДПР18 № 277421 від 15.01.2020 р. у стані алкогольного сп`яніння, та обставини встановлені під час судового засідання, а саме порушення працівниками поліції Інструкції «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зібрання доказів за яким, визнанні в судовому засіданні не належними та недопустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , які в своїй сукупності переважають висновок щодо результатів медичного огляду стану алкогольного сп`яніння, та в даному випадку вина особи не може ґрунтуватись лише одним висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 000055 від 15.01.2020 р., складанню якого передувало порушення робітником поліції цілої низки Законів та вищевказаних Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Мінюсті України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 та Інструкції «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення,Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коли яких визначається законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки якщо він доступний та достатній.

В силу п. 255 Рішення ЄСПЛ від 12 грудня 2012 року у справі «Ель- ОСОБА_5 проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (заява № 39630/09) та п. 152 у справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/06) від 26 жовтня 2000 року засіб повинен бути ефективним на практиці й по закону, а згідно п. 36-40 Рішення від 24 липня 2012 року у справі «Джорджевич проти Хорватії» (заява № 41526/10) при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника.

У своєму рішенні від 17 березня 2009 року у справі «Хутман і Меус проти Бельгії» (заява № 9411/05) п. 44 ЄСПЛ зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, з урахуванням наведеного вище, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247,251,252,256,276,284 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Мінюсті України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, Інструкцією «З оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», рішеннями ЄКПЛ, рішеннями ЄСПЛ, рішеннями КСУ, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.