Справа № 697/2292/20
Провадження № 3/697/1136/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Скирда Б.К., розглянувши матеріали, які надійшли від Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на КП «Місто», юрист, -

- за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.10.2020 о 08 год. 00 хв. в м. Каневі на перехресті вулиць 1 Травня - Енергетиків, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 111930», д.н.з. НОМЕР_1 та виїжджаючи на головну дорогу не переконався, що це буде безпечним здійснив зіткнення зі скутером «Сузукі» б/н в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №249299 від 01.12.2020, з яким він був ознайомлений.

ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, права зрозуміло.

В судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 не визнав, а його захисник адвокат Бовшик М.Ю. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, при цьому дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно з статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, що підписується учасниками ДТП та поліцейським; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

На схемі місця ДТП повинні бути графічно зображені та зафіксовані такі об`єкти: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїзної частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках зі різним покриттям, інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частини фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини та ін., що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїзної частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту тощо; координати місця зіткнення, наїзду тощо відносно сталих орієнтирів; ширина проїзної частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки, розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду. В обов`язковому порядку в схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власник транспортного засобу; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП. Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Відповідно до п. 4 Розділу І вищевказаної Інструкції, схема місця ДТП це графічне зображення місця ДТП з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що схема огляду місця ДТП, що містяться в її матеріалах (а.с.3) не відповідає вимогам вищевказаної Інструкції, оскільки долучена схема місця даної дорожньо-транспортної пригоди не містить окремих відомостей, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме: відсутній заповнений зворотній бік схеми місця ДТП, і як наслідок відсутні відомості про:

1) марки (модель) пошкодженого транспортного засобу;

2) номерний знак транспортного засобу;

3) власників (співвласників) транспортного засобу;

4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою;

5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП;

6) вид пригоди;

7) кількість учасників ДТП;

8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306;

9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення);

10) тип транспортного засобу.

Тому, суд не може оцінювати наявну у матеріалах схему огляду місця ДТП як належний та допустимий доказ у справі, який відповідно до норм чинного законодавства України відображає та фіксує всі об`єкти та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, і з якої не можливо зробити чіткий аналіз обстановки, яка склалась на момент зіткнення транспортних засобів.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази спричинення механічних ушкоджень транспортним засобам із зазначенням того, які саме механічні ушкодження і яким ТЗ спричинені, а відтак відсутня можливість встановлення об`єктивної сторони правопорушення та чи наявний склад правопорушення.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд також вказує і на порушення норм чинного законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, ст. 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з пп. 7, п. 1, Розділу ІХ вказаної вище Інструкції, уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода відбулася 27.10.2020, хоча сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 01.12.2020, тобто більше, ніж через місяць після самої події, при цьому жодних даних стосовно проведення відповідних додаткових перевірок, експертиз чи здійснення будь-яких інший дій працівником поліції, які спрямовані на встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності до матеріалів справи не додано.

Згідно відповіді Канівського відділення поліції Золотоніського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 24.12.2020 № 9122/67/02-20, наданої на запит суду від 22.12.2020, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.10.2020 в м. Каневі на перехресті вул. 1 Травня та вул. Енергетиків за участю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не вносились.

Крім цього, суд також звертає увагу на те, що графа протоколу про адміністративне правопорушення «Свідки чи потерпілі» не заповнена взагалі.

Наведені обставини свідчать, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , складені з порушеннями вимог закону та підзаконних нормативних актів, а тому на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини пригоди та встановити всіх осіб, які допустили порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в адміністративних матеріалах відсутні належні та об`єктивні докази, які б надали суду можливість однозначно встановити дійсні обставини даної дорожньо-транспортної пригоди та визначити, які саме неправомірні дії (бездіяльність) та порушення правил дорожнього руху мають причинно-наслідковий зв`язок з фактом та наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст. 6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). Зокрема, з огляду на санкцію ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Відповідно до п. 1 ст.247 КпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розглянуте, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи, що в матеріалах справі відсутні беззаперечні, допустимі та належні докази вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, слід дійти висновку, що провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283-285, КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України закрити за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Б. К. Скирда