Справа № 445/2040/19 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О.М.
Провадження № 33/811/141/20 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю ОСОБА_1 М ОСОБА_2 та його захисника Кацюби А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 17.01.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Згідно постанови суду 26.10.2019 року о 02 год. 09 хв. по вул. Стуса, 10 в м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог ОСОБА_3 покликається на те, що працівники поліції пропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння та він відмовився, однак працівники поліції при ньому протоколу про адміністративне правопорушення не складали, жодних свідків, які б засвідчили факт відмови. Крім цього, ОСОБА_3 не бачив свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і такі при ньому жодних пояснень не надавали, пояснення останніх, які наявні в матеріалах справи, мають суперечності між собою та з протоколом про адміністративне правопорушення з приводу місяця відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи також відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи № 445/2040/19, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №158090 від 26.10.2019 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 26.10.2019 року, які ствердили, що ОСОБА_3 в їхній присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі в їхній присутності (а.с.6, 7), відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, однак останній категорично відмовився від проходження огляду (а.с.33).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснивши відмову тим, що він був тверезий та поспішав, бо йому ще було далеко їхати додому у Золочівський район. При цьому наголосив, що свідків його відмови, які вказані працівниками поліції у протоколі, не було, хоча підтверджуючих доказів цього надати суду не може.

Водночас, доводи апелянта про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як він був тверезий та поспішав, та те, що під час його відмови були відсутні свідки, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Невизнання своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП.

Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.