Провадження № 3/760/1232/20
в справі № 760/330/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 , прокурора Пантюхова О.В.,Корнієнко, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №13 від 09.01.2020 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника автомобільного гаража Київського квартирно-експлуатаційного управління, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 даного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 25.04.2018 року подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. (справа №760/330/20; провадження №3/760/1232/20).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №14 від 09.01.2020 року, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника автомобільного гаража Київського квартирно-експлуатаційного управління, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 1 ч. 2 ст. 45 даного Закону, 13.02.2019 року фактично припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 18.03.2019 року несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. (справа №760/350/20; провадження №3/760/1242/20).

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Правила, встановлені ст. 36 КУпАП, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень.

Таким чином, оскільки вказані правопорушення вчинені однією і тією ж особою і підлягають одночасному розгляду одним і тим же органом, то вказані справи: справа №760/330/20; провадження №3/760/1232/20 та справа №760/350/20; провадження №3/760/1242/20, слід об`єднати в одне провадження, і об`єднаній справі необхідно присвоїти №760/330/20, провадження № /760/1232/20.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що подав декларацію із запізненням подав через те, що в березні 2018 року вирішив подати декларацію за 2017 рік, однак у нього не вийшло зайти до «Особистого кабінету». Потім неодноразово намагався подати декларацію, однак з технічних причин не зміг. Лише 14.04.2018 року у нього вийшло зайти до реєстру та 25.04.2018 подати її.

Зазначив, що абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України №1700-VІІ передбачено, що особи зазначені у п. 1 , пп. «а» і «в» ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями. Зазначеною нормою не передбачено часового визначення, протягом якого особа повинна подати декларацію.

У протоколі слідчий Управління посилається на пп. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що затверджено рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016, де передбачено, що декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому ч. 2 ст. 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Зазначив, що дане рішення суперечить положенням Конституції України та Законам України, оскільки ст. 75 Конституції України передбачено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, тобто встановлення термінів і строків, в які суб`єкти декларування зобов`язані подавати відповідні декларації, не віднесено до повноважень НАЗК, оскільки ці терміни та строки встановлено безпосередньо Законом України «Про запобігання корупції», а отже, по суті, своїм рішенням №3 від 10.06.2016 року НАЗК перейняло законодавчі функції Верховної Ради України. Також додав, що ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не містить положень щодо часу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 свого листа від 22.05.2017 року №223-943/0/4-14 обґрунтував необхідність при розгляді справ щодо притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, звертати увагу на те, що «коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід», а «вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи». Тлумачення сумнівів щодо вини особи на її користь, передбачено ст. 62 Конституції України.

В підпункті 1 п.2 цього ж листа зауважено, що відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації, як і у випадку з абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Конституційний суд України в рішенні по справі №1-27/2010 від 06.10.2010 р. №21-рп/2010 звернув увагу на те, що за ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, і у ратифікованих Україною Цивільній конвенції про боротьбу з корупцією 1999 року, Кримінальній конвенції про боротьбу з корупцією 1999 року, Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції 2003 року корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи. Як вказано у цьому рішенні Конституційного суду України, наведені положення унеможливлюють визнання законодавцем корупційними дій ніяк не пов`язаними з корисливими діями (бездіяльністю) особи. Враховуючи, що Закон України «Про запобігання корупції» приймався значно пізніше прийняття Конституційним судом України вказаного вище рішення, встановлення законодавцем у цьому Законі пов`язаності адміністративного правопорушення - несвоєчасного подання декларації, з корупцією, засвідчує встановлення законодавцем безумовного зв`язку між таким правопорушенням і корисливістю дій особи, звинуваченої у його вчиненні.

Зазначив, що з об`єктивної сторони, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, може виявлятись у формі умисного неподання суб`єктом декларування декларації, а з суб`єктивної сторони зазначене адміністративне правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Якщо особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій чи бездіяльності, це може свідчити про її неосудність або про відсутність умислу при вчиненні правопорушення.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути встановлено і доведено , що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію, про строк її подання, проте усвідомлено з будь-яких мотивів вирішила не подавати декларацію і умисно не подала її.

Отже, факт притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку із неподанням декларації не пізніше дня після звільнення базується на тому, що сторона обвинувачення зобов`язана довести те, що правопорушник знав про те, що він зобов`язаний подати декларацію не пізніше дня після звільнення, однак цього не виконав.

Пояснив, що у матеріалах справи відсутні докази того, що його було повідомлено та те, що він знав про вчинення таких дій.

Також просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строків для притягнення до адміністративної відповідальності, обґрунтовуючи наступним.

В протоколі слідчий Управління зазначив, що фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 09.01.2020 року, однак зазначене є неправдивим.

13.01.2020 за вхідним №2/ЗПІ він зробив запит до ТВО начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління з проханням надати запити слідчого Управління (у разі наявності), а також відповіді Київського КЕУ з додатками (у разі наявності).

Листом від 13.01.2020 вих №517/135 Київське КЕУ повідомило про наявність такої інформації та надало належним чином завірені копії документів.

Листом від 05.08.2019 року вих. №5388/39/125/01-2019 начальником Управління до Київського КЕУ було здійснено запит, в якому йшлося, що за повідомленням НАЗК вх. УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України від 09.07.2019 року №3004, здійснюється збір доказів та інших фактичних даних про можливе порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування ОСОБА_1 .

Отже, про факт обізнаності слідчого Управління щодо перевірки несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації свідчить запит до Київського КЕУ від 05.08.2019 року вих. №5388/39/125/01-2019.

Прокурор підтримав протоколи та просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне порушення, пов`язане з корупцією №13 від 09.01.2020 року, протоколом про адміністративне порушення, пов`язане з корупцією №14 від 09.01.2020 року, поясненнями, які містяться в матеріалах справи, послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Крім того, судом встановлено, що моментом виявлення адміністративного правопорушення, є 09.07.2020, а не день складання протоколу, оскільки Управлінню захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України стало відомо про виявлені порушення з повідомлення НАЗК вх. УЗЕ у м. Києві ДЗЕ НП України від 09.07.2019 №3004.

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Встановлено, що на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились, тому суддя приходить до висновку про закриття провадження в справі згідно п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 36, 247, 251, 252, 268, 277, 280 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справи, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: справа №760/330/20; провадження №3/760/1232/20 та справа №760/350/20; провадження №3/760/1242/20, слід об`єднати в одне провадження, присвоївши єдиний номер справи №760/330/20, провадження № /760/1232/20.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя : М.Б. Зелінська