Справа № 265/7739/20
Провадження № 3/265/3459/20
П О С Т А Н О В А

28 грудня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, Козлов Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали, які надійшли з Лівобережного ВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , працюючої продавцем магазину «Ліга», яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 представниками поліції обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 20 листопада 2020 року, в якому зазначено, що 20 листопада 2020 року об 15-45 год., вона знаходилась за прилавком «Наша Ряба» магазину «Ліга» по вул. Володимирській 46-А в м. Маріуполі та обслуговувала покупця у масці, яка не закривала ніс та рот, чим порушила пп. 1 п. 10 Постанови КМУ від 22 липня 2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання на з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, що не є перешкодою для розгляду такого протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 20 листопада 2020 року працівникам поліції, остання вказувала, що вона 20 листопада 2020 року дійсно з ранку знаходилась на своєму робочому місці за прилавком відділу «Наша Ряба» в магазині «Ліга» в м. Маріуполі, здійснюючи торгівлю у захисній масці, що закриває ніс та рот. Однак через особливості свого фізичного стану, що потребував необхідності вдихнути свіжого повітря, то вона приступила на мить на підборіддя таку захисну маску, коли саме до неї підійшли працівники поліції та зафіксували цей факт.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до рапорту від 20 листопада 2020 року вбачаться, що працівниками поліції було виявлено 20 листопада 2020 року об 16-29 год. факт того, що по вул. Володимирській 46-А в м. Маріуполі, в магазині «Ліга», продавець ОСОБА_1 обслуговувала покупця у масці, що була вдягнена не належним чином, що підтверджується доданим до нього фото знімком.

Суд, натомість, не приймає до уваги рапорт працівника поліції, оскільки він не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.

Таким чином саме по собі фото із зображенням продавця у захисній масці, яка не прикривала ніс та рот, не може бути беззаперечним доказом порушення карантинних обмежувальних заходів ОСОБА_1 без з`ясування усіх обставин події.

Суд зазначає, що адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Суд зазначає, що за пп. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

За п. 3.6. розділу ІІІ Державних будівельних норм України В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди», затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 вересня 2018 року № 260, громадськими будинками та спорудами загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Суд зауважує, що підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Зокрема, ст. 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено обов`язкової умови притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки не було встановлено суб`єктивної сторони у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так суд звертає увагу на встановлені судом обставини наявності захисної маски, яка не закривала ніс та рот, у ОСОБА_1 20 листопада 2020 року в момент фіксації працівниками поліції цього факту, що свідчить про відсутність у неї провини, оскільки вона на момент фіксування працівниками поліції її знаходження у такій захисній масці ще не встигла поправити її, яка була нею приспущена через необхідність вдихнути свіжого повітря та коли вона не обслуговувала покупців, що вбачається з доданого до справи фото працівників поліції.

Аналіз наведених нормативних актів та встановлених обставин події, що сталась 20 листопада 2020 року, свідчить про відсутність умислу на порушення ОСОБА_1 пп. 1 п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 року № 641, яка станом на 20 листопада 2020 року вимагала перебування у вдягнутих засобах індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, в громадських місцях.

Суд при цьому зауважує, що позиція ОСОБА_1 в цій частині не була спростована зібраними відносно неї працівниками поліції матеріалами адміністративної справи.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 9 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Суд зазначає, що санкція статті 44-3 КУпАП у вигляді штрафу відносно посадових осіб в розмірі від 34 000 грн. до 170 000 грн. може бути за своєю каральною метою співвіднесена із санкцією за кримінальний злочин.

Отже, на підставі положень та тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому за ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведене вмотивування, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити через відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя