ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/444/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ним дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно постанови, до Тернопільського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 401509 від 20 серпня 2020 року, з якого вбачається, що громадянин ОСОБА_2 21 липня 2020 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою та образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_1 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати гр. ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП та притягнути його адміністративної відповідальності. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції допущено неправильну, неповну і необ`єктивну оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Так, судом першої інстанції безпідставно і необґрунтовано оцінено критично її заяву від 21.07.2020 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, а також покази викладені у письмових поясненнях від 21.07.2020, від 07.10.2020 та покази надані в судовому засіданні від 07.10.2020 року, покази свідка ОСОБА_3 . Зазначає, що Тернопільським міськрайонним судом безпідставно та необґрунтовано визнано неналежними докази долучені до справи представником потерпілої - фотографії, оскільки як зазначено судом, вони не містять прив`язки до дати, часу та місця фіксації зображуваних на них об`єктів. Вказує, що судом безпідставно та необґрунтовано взято до уваги покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано їх послідовними та логічно узгодженими між собою, оскільки всі ці свідки є друзями ОСОБА_2 . Апелянт звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано зазначив, що протокол є недопустимим доказом, оскільки складений - 20.08.2020 з порушенням ч.2 ст.254 КУпАП, а саме, пізніше ніж 24 години з моменту встановлення особи ОСОБА_2 - 21.07.2020. Зазначає, що судом безпідставно та необґрунтовано не взято до уваги те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків, зокрема, ОСОБА_4 - тому що його не було на місці, коли приїхала поліція, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - оскільки вони ними відповідно до ст.272 КУпАП не являються.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та її представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, пояснення ОСОБА_2 та міркування його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи та постанови суду першої інстанції, яку оскаржує апелянт, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції статті 173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

При цьому, обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив, а умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих є головним моментом, що визначає зміст поведінки хулігана.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 401509 від 20 серпня 2020 року громадянин ОСОБА_2 21 липня 2020 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою та образливо чіплявся до громадянки ОСОБА_1 , чим порушував громадський порядок та спокій громадян.

Потерпіла ОСОБА_1 в письмових поясненнях та в судовому засіданні пояснила, що 21 липня 2020 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку по АДРЕСА_1 у неї виник конфлікт із ОСОБА_2 , в ході якого ОСОБА_2 нецензурно лаявся та образливо чіплявся до до неї та її матері. ОСОБА_2 потерпіла знає як товариша її свекрухи. Він неодноразово принижував її коментарями у соціальній мережі Фейсбук та здійснював вплив на її чоловіка.

Свідок ОСОБА_3 уду пояснила, що влітку 21 липня 2020 року гуляла з дочкою та її дитиною по АДРЕСА_1 . Побачила, що чоловік на ім`я ОСОБА_7 наносить удари її дочці, внаслідок чого вона втрутилась у бійку та почала захищати дочку. Чоловік висловлювався у їх сторону голосно та лайливо. Крім цього повідомила, що чоловік на ім`я ОСОБА_7 є знайомим чоловіка її дочки, а також винен у розладі відносин між ними.

Із вищевказаних пояснень вбачається, що між сторонами вже існували певні неприязні стосунки, через які фактично мав місце конфлікт 21 липня 2020 року. Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 суб`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, а саме хуліганського мотиву та умислу, спрямованого на порушення громадського порядку, оскільки дрібне хуліганство наявне лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно оцінено її заяву від 21.07.2020 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, а також обставини викладені у її письмових поясненнях від 21.07.2020, від 07.10.2020 та покази надані нею в судовому засіданні від 07.10.2020 року і покази свідка ОСОБА_3 та безпідставно надав перевагу письмовим поясненням свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскількияк вбачається з матеріалів справи пояснення і показання останніх в судовому засіданні є послідовними і узгоджуються наявними у справі письмовими доказами.

Доводи апелянта про те, що Тернопільським міськрайонним судом безпідставно та необґрунтовано визнано неналежними докази долучені до справи представником потерпілої фотографії, суд оцінює критично, так як і вказав суд першої інстанції, фотографії, на які покликається ОСОБА_1 , як на фотофіксацію тілесних ушкоджень, не можна приймати до уваги, оскільки вони не містять жодної прив`язки до дати, часу та місця фіксації зображуваних на них об`єктів. Крім того, про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій у складеному відносно ОСОБА_2 протоколі не вказано, а тому ці доводи апелянта виходять за межі предмету судового розгляду за ст.173 КУпАП, тобто є неналежними.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано визнав протокол недопустимим доказом з тих підстав, що він складений пізніше ніж через 24 години з моменту встановлення особи ОСОБА_2 не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду першої інстанції про невідповідність цього протоколу положенням ч.2 ст.254 КУпАП, відповідно до якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги полягають в тому, що апелянт повідомляє свою версію подій та наполягає на своїх поясненнях про причетність ОСОБА_2 до вчинення дрібного хуліганства. Як вбачається зі змісту оскарженої постанови аналогічні доводи ОСОБА_1 суд першої інстанції належно перевірив і правильно оцінив, навівши в постанові мотиви їх відхилення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду В.Я.Сарновський