Справа № 750/5822/20 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/364/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що 06 липня 2020 року, о 14 год. 21 хв., в м. Чернігові, по проспекту Перемоги, 39, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони вул. Хлібопекарська в бік вул. Жабинського та не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, у разі виникнення небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований поза межами проїзної частини автомобіль «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху.

Також, 08 липня 2020 року, о 14 год. 12 хв., в м. Чернігові, по вул. О.Міхнюка, 27, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікарні, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та провадження по справі закрити.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив всі обставини справи та неналежним чином надав правову оцінку доказам.

Посилаючись на законодавчі зміни, які відбувались в редакції статті 130 КУпАП, починаючи з 01.07.2020 року дана стаття в старій редакції не поновлювалась, тобто, з цього часу вона існує в редакції закону № 2617-VIII, яка унеможливлює притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підтвердженням цього є витяг редакції даної статті з офіційного сайту Верховної Ради України.

В даному випадку, провадження по справі необхідно закрити в зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Захисник адвокат Ступак С.О. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності з тих підстав, що на даний момент між ним та ОСОБА_1 не досягнуто згоди щодо представництва його інтересів в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об`єктивно.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4, 124 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами. Кваліфікація дій та доведеність вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, особою, що притягується до адміністративної відповідальності не оспорюється.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про необґрунтованість постанови в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозаписом, відповідно до якого водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівника патрульної поліції пройти огляд в лікарні на стан наркотичного сп`яніння категорично відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Крім того, свідок ОСОБА_3 телефонував до поліції і повідомив про те, що водій ОСОБА_4 порушував Правила дорожнього руху, що і стало підставою для його перевірки працівниками патрульної поліції, а також розпискою від 08.07.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів апелянта про закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, то суд не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з адміністративної до кримінальної відповідальності.

В силу ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Не можна засудити особу за злочин, який на час вчинення визнавався як правопорушення.

Згідно положень, які містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначенні положення кореспондуються зі змістом частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, у даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили дії, передбачені у статті 130 КУпАП, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та Закону України №321-ІХ від 03.12.2019 року були декриміналізовані Законом №720-ІХ від 17.06.2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33, ст. 36 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко