Справа № 242/4270/20
Провадження № 3/242/1804/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Переясловська Ю.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0603 від 03.10.2020 року, ОСОБА_1 , яка не являється фізичною особою підприємцем, 03.10.2020 року о 08 год. 35 хв., в Донецькій області, м. Гірник, вул. Рєпіна, 1, здійснювала продаж тютюнових виробів у кількості 656 пачок на суму 18 744 грн. без марок акцизного податку, здійснювала господарську діяльність без реєстрації як фізична особа - підприємець, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Захисник ОСОБА_1 - Верченко О.О. надала суду пояснення, в яких просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи і в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні докази та підтверджуючі обставини того, що ОСОБА_1 проводила господарську діяльність як суб`єкт господарювання систематично та з метою отримання прибутку. Крім того, зазначає, що матеріали справи також не містять доказів щодо належності торгового кіоску № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 на ринку «Центральний» саме ОСОБА_1 . Ці обставини мають встановлюватись відповідними документами (витягами, довідками, договорами). Також відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт реалізації тютюнових виробів, а саме: відсутні розрахункові документи, чеки (квитанції, акти контрольної закупівлі тощо); відсутня будь-яка фіксація факту реалізації вказаного товару, тобто видача покупцеві товару і прийняття грошових коштів; відсутні вказівки про покупців та відповідні пояснення/заяви покупців з цього приводу. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що тютюнові вироби, які знаходились в торговому приміщенні, належать саме ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, додані до нього, не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснювала регулярну, постійну господарську діяльність, відсутні пояснення свідків вказаної події. Навпаки, з пояснень останньої встановлено, що вона не є фізичною особою підприємцем, ніякої господарської діяльності не здійснювала та не здійснює.

В протоколі зазначені поняті, в присутності яких проводився огляд речей, які були вилучені, але не вказано, чи мав місце саме факт реалізації тютюнових виробів, чи мав місце продаж цих виробів, чи є свідки такого продажу. Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність саме за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а не за зберігання товарів без марок акцизного податку.

Крім того, згідно з викладу адміністративного правопорушення, посадовою особою інкримінується ОСОБА_1 , реалізацію тютюнових виробів без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Обов`язок отримання таких дозвільних документів передбачений Законом України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного й плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95ВР.

Оскільки норма ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою, судом при вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення враховуються положення профільного законодавства.

Законом України «Про державне регулювання виробництва й обігу спирту етилового, коньячного й плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95ВР (зі змінами та доповненнями) передбачено, що «Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі».

Посадовою особою, яка склала протокол та сформувала матеріали справи про адміністративне правопорушення, не доведено, що ОСОБА_1 є особою, яка здійснює господарську діяльність і на яку покладено обов`язок отримання ліцензії, а також те, що вона проводить свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , та те, що ця адреса не є тотожною місцю зберігання тютюнових виробів.

Поняття господарської діяльності визначене положеннями частин першої та другої господарського кодексу України, Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до 4.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», торгівля тютюновими виробами може здійснюватися лише суб`єктами господарювання.

Відповідно до ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що отримати ліцензію на торгівлю тютюновими виробами може лише суб`єкт господарювання, таким чином, правопорушення, виклад якого зазначено у протоколі, може бути вчинене лише особою, яка зареєструвалася як суб`єкт господарської діяльності. Натомість, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів того, що ОСОБА_1 є таким суб`єктом. Більш того, сам протокол містить посилання на те, що особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, не зареєстрована як суб`єкт господарювання.

З матеріалів справи також не можливо зробити висновок, чи вищевказаний кіоск та наявні в ньому тютюнові вироби належать ОСОБА_1 , чи вона є лише реалізатором і здійснювала лише трудові функції з продажу товару. З протоколу лише вбачається, що тютюнові вироби зберігались на складі, але доказів їх продажу матеріали справи не містять, як не містять і доказів систематичності такої діяльності, а також доказів отримання ОСОБА_1 прибутку від продажу тютюнових виробів.

Отже, матеріали справи не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність за вищевказаною адресою.

Таким чином, факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Суд наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.61 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом ст. 252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не доведена, а обставини, зазначені в протоколі, є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду в частині закриття провадження до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.А. Переясловська