Справа № 583/3516/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., з участю секретаря судового засідання Алексєєнко І.В., Артеменко О.С., особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Охтирського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

30.09.2020 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 12.09.2020 о 18 год. 20 хв. в с. Щоми Охтирського району Сумської області по вул. Чупахівська, 5, керував мопедом марки Дельта в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку № 159 Охтирської ЦРЛ, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що збирав під лісом горіхи та груші, впав з дерева і дуже вдарився головою. Коли відпочив, вийшов на дорогу, щоб попрохати когось на допомогу та втратив свідомість. Якісь незнайомі люди викликали швидку і його привезли до лікарні. Від отриманої травми він втратив пам`ять, йому повідомила сестра, що в лікарні працівники поліції відносно нього склали протокол про те, що він керував скутером у нетверезому стані, що не відповідає дійсності. Крім того зазначив, що взагалі не має скутера, який би був придатний для користування, оскільки такий в розібраному стані знаходиться у нього в гаражі останні чотири роки.

Допитана в якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_2 суду пояснила, що 12.09.2020 близько 18 години її викликали до Охтирської ЦРЛ для проведення медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який був доставлений каретою швидкої допомоги. За результатами медичного огляду встановлено, що останній перебував у середньому стані алкогольного сп`яніння. При цьому працівники поліції повідомили, що нібито була ДТП в с. Щоми, під час якої ОСОБА_1 керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння і впав, коли поліцейські приїхали на місце пригоди, то останнього вже забрала швидка допомога, самого транспортного засобу вона не бачила.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що знаходиться з ОСОБА_1 у родинних стосунках, 12.09.2020 після обіду його повідомили сусіди, що ОСОБА_1 забрала швидка допомога до лікарні. Коли він приїхав до лікарні, то ОСОБА_1 лежав на ліжку, сказав, що упав, мова його була нерозбірливою. В лікарню приїхали працівники поліції, які на місці події не були присутні, запропонували продути у трубку для визначення стану алкогольного сп`яніння, кілька разів ОСОБА_1 продув у трубку, результати їм не повідомили, у відібранні біологічних аналізів відмовили. Після чого він забрав ОСОБА_1 додому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236407 від 12.09.2020, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.09.2020 № 159, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з наступних підстав.

Стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувався той факт, що 12.09.2020 він вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак заперечувався факт керування транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 27 постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

З наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній не керував транспортним засобом.

Допитані в судовому засіданні свідки не спростовують тверджень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інших належних та допустимих доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 12.09.2020 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду не надано. Працівники поліції на неодноразові виклики до суду не з`явилися.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

За змістом ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Отже, оцінивши встановлені в суді обставини справи та докази в їх сукупності, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що належних та допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення не виявлено, оскільки не встановлено, що останній виконував функції водія в розумінні наведеного пункту 27 ППВСУ та ПДР, що в свою чергу є підставою стверджувати про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко