КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/837/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Ларіна О.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,-

за участю потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до постанови, 30 жовтня 2019 року о 13 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SKODA SUPERB 2» з номерним знаком НОМЕР_1 , під час руху в м. Біла Церква Київської області, по проспекту Князя Володимира, під час перестроювання з середньої смуги руху в праву проявила неуважність, не надала переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався в правій смузі руху, чим спричинила створення аварійної обстановки, а саме: примусила водія транспортного засобу «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 різко загальмувати та змінювати напрямок руху, чим порушила вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року, провадження щодо неї закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріальних норм, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, що призвело до прийняття рішення, яке не відповідає вимогам діючого законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 пояснює, що 30 жовтня 2019 року близько 13 год. 20 хв. вона керувала автомобілем «SKODASUPERB» з номерним знаком НОМЕР_1 та рухалась по проспекту Князя Володимира в м. Біла Церква. Наближаючись до перехрестя проспекту Князя Володимира з вулицею Заярського, ОСОБА_1 рухалась в середній смузі руху зі швидкістю близько 50 км/год та, готуючись до маневру повороту направо на вулицю Заярську, заздалегідь ввімкнула світловий показник правого повороту, впевнившись, що це буде безпечним для інших учасників руху, в місці де це дозволено, почала маневр перестроювання в праву смугу руху, на смугу для маршрутних транспортних засобів. Коли ОСОБА_1 перестроїлась, та вже рухалась в крайній правій смузі руху, для того щоб здійснити поворот праворуч з крайнього правого положення, то почула звук удару позаду себе. У зв`язку з цим вона зупинилась, вийшла з автомобіля та побачила, що автомобіль «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , виїхав за межі проїзної частини, а саме на праве, відносно напрямку свого руху, узбіччя та скоїв зіткнення з електроопорою. Впевнившись, що допомога нікому не потрібна, сіла в автомобіль та продовжила рух далі.

Апелянт звертає увагу суду на те, що всі зазначені в протоколі вимоги ПДР України вона виконала та очікувала, що інші учасники руху також їх дотримуються.

ОСОБА_1 зазначає, що при перестроюванні, вона переконалась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, коли сталася ДТП, вона вже рухалась прямолінійно, тобто вона нікого не «підрізала», крім того ОСОБА_1 не могла передбачити, що водій автомобіля «VolkswagenT4» в порушення вимог п. 17.1 ПДР України буде рухатись по смузі, яка призначена для руху маршрутних транспортних засобів.

Щодо пояснень ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 вказує, що вони ніяким чином не підтверджують вчинення нею адміністративного правопорушення, викладеного в протоколі, крім того даний свідок не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому його показання не можуть братися судом до уваги і не є допустимим доказом у справі.

Крім того апелянт зазначає, що в схемі огляду місця ДТП сліди гальмування автомобіля «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 не зафіксовані, що вказує на те, що водій зазначеного автомобіля не гальмував.

Щодо зміни напрямку руху, то ОСОБА_1 вказує, що навіть якщо вона і створила б небезпеку для руху водію автомобіля «VolkswagenT4» з номерним знаком НОМЕР_2 , то останній відповідно до п. 12.3 ПДР України повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а не змінювати напрямок руху.

В той же час апелянт звертає увагу, що відносно водія автомобіля «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 184207 від 30.10.2019 та постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялась завчасно та належним чином, до суду направила клопотання про розгляд провадження за апеляційною скаргою без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, свідка ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За приписами ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи по адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні.

Постанова суду містить посилання на докази, якими суд обґрунтовував своє рішення, їх оцінку, а також мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до матеріалів провадження, 30 жовтня 2019 року о 13 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SKODASUPERB2» з номерним знаком НОМЕР_1 , під час руху в м. Біла Церква Київської області, по проспекту Князя Володимира, під час перестроювання з середньої смуги руху в праву проявила неуважність, не надала переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався в правій смузі руху, чим спричинила створення аварійної обстановки, а саме: примусила водія транспортного засобу «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 різко загальмувати та змінювати напрямок руху.

Встановлені судом першої інстанції наведені фактичні обставини справи підтверджується поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150692 від 12.11.2019, протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 184207 від 30.10.2019, схемі місця ДТП.

Для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, інкримінованого їй, суду необхідно було встановити: чи дійсно її дії не відповідали п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України, як це вказано в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 150692 від 12 листопада 2019 року, та чи перебувало це порушення в причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши письмові докази, в повній мірі виконав приписи ст. 245 КУпАП та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і зазначених в апеляційній скарзі, 30 жовтня 2019 року близько 13 год. 20 хв. вона керувала автомобілем «SKODA SUPERB» з номерним знаком НОМЕР_1 та рухалась по проспекту Князя Володимира в м. Біла Церква. Наближаючись до перехрестя проспекту Князя Володимира з вулицею Заярського, ОСОБА_1 рухалась в середній смузі руху зі швидкістю близько 50 км/год та, готуючись до маневру повороту направо на вулицю Заярську, заздалегідь ввімкнула світловий показник правого повороту, впевнившись, що це буде безпечним для інших учасників руху, в місці де це дозволено, почала маневр перестроювання в праву смугу руху, на смугу для маршрутних транспортних засобів. Коли ОСОБА_1 перестроїлась, та вже рухалась в крайній правій смузі руху, для того щоб здійснити поворот праворуч з крайнього правого положення, то почула звук удару позаду себе. У зв`язку з цим вона зупинилась, вийшла з автомобіля та побачила, що автомобіль «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , виїхав за межі проїзної частини, а саме на праве, відносно напрямку свого руху, узбіччя та скоїв зіткнення з електроопорою. Впевнившись, що допомога нікому не потрібна, вона сіла в автомобіль та продовжила рух далі.

За доводами ОСОБА_1 , ДТП сталось в момент, коли вона вже рухалась прямолінійно та з вини саме водія автомобіля «VolkswagenT4», який в порушення вимог ПДР України рухався по смузі, яка призначена для руху маршрутних транспортних засобів, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на перешкоду.

Вказані доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

При цьому апеляційний суд зазначає, що наявність в діях водія автомобіля «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 порушення вимог ПДР України, жодним чином не впливає на прийняте рішення, оскільки в даному провадженні судом розглядається протокол про адміністративне правопорушення лише стосовно ОСОБА_1 , якій цим протоколом фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Відтак констатувати невідповідність дій інших учасників дорожньо-транспортної пригоди ПДР України, чи встановлювати їх винуватість суд не вправі, оскільки це буде суперечити загальним принципам судочинства.

Щодо доводів апелянта про визнання недопустимим доказом пояснення ОСОБА_3 , які наявні в матеріалах справи, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Так, свідок ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях дав детальні та послідовні показання щодо подій, які відбулися 31 жовтня 2019 року близько 13 год. 20 год., а саме, що у вказаний день він керував автомобілем, рухаючись в середній смузі руху, перед ним рухався автомобіль «SKODASUPERB» з номерним знаком НОМЕР_1 чорного кольору, який почав перестроюватись у праву смугу по якій рухався автомобіль «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , який «підрізав» автомобіль «SKODASUPERB» після чого сталось зіткнення автомобіля «VolkswagenT4» з електроопорою. Водій автомобіля «SKODA SUPERB» зупинилась, вийшла з автомобіля, постояла хвилину та поїхала з місця ДТП.

Показання даного свідка узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_4 наданими у суді апеляційної інстанції та безпосередньо після ДТП, відповідно до яких ОСОБА_4 керуючи автомобілем «VolkswagenT4» з номерним знаком НОМЕР_2 рухався в м. Біла Церква по проспекту Князя Володимира в крайній правій смузі руху, в середній смузі рухався автомобіль «SKODASUPERB», який почав різко перестроюватись в праву смугу руху без ввімкненого показчика повороту, у зв`язку з чим ОСОБА_4 почав екстрене гальмування, однак не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору.

Таким чином, в діях водія автомобіля «SKODASUPERB» ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України, оскільки водій вказаного транспортного засобу, під час перестроювання з середньої смуги руху в праву проявила неуважність, не надала переваги в русі транспортному засобу «Volkswagen T4» з номерним знаком НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, чим спричинила створення аварійної обстановки, а саме, змусила водія автомобіля «Volkswagen T4» різко загальмувати та змінювати напрямок руху, для уникнення зіткнення з іншими транспортними засобами.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що наведені в оскаржуваній постанові докази, в їх сукупності, давали суду першої інстанції законні підстави дійти висновку про те, що невиконання водієм ОСОБА_1 п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3 ПДР України перебуває у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції за наслідками розгляду справи прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, відтак підстав для його скасування за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не має.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун