ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2020 Провадження № 3/425/495/20

Справа № 425/1098/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, секретарка судового засідання Брудницька О.В., за участю ОСОБА_1 та його захисника Михірева Р.В., Суржана Є.М. та його захисника Брошка І.В., який при цьому представляв інтереси і ОСОБА_2 , як потерпілої, а також за участю експерта ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, в одному судовому провадженні дві справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та щодо ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 13 квітня 2020 року надійшов протокол серії БД № 310165 від 06 квітня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Ухвалою судді Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленка Д.С. від 14 квітня 2020 року, вказаний протокол з матеріалами було прийнято до розгляду.

Проте, у цей же день до Рубіжанського міського суду Луганської області, на розгляд судді Овчаренко О.Л. надійшов протокол серії БД № 310164 від 06 квітня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) за статтею 124 КУпАП, з матеріалами.

І оскільки обидва протоколи були складені щодо двох учасників однієї й тієї ж події та щодо адміністративного правопорушення, передбаченого однією й тією ж статтею, на підставі постанови судді ОСОБА_5 від 23 квітня 2020 року, суд ухвалою від 24 квітня 2020 року прийняв рішення про розгляд обох справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 КУпАП, на підставі двох зазначених протоколів, складених щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в одному судовому провадженні.

Позиції обвинувачення, захисту та потерпілої

щодо ОСОБА_1 .

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_1 полягали у тому, що 23 вересня 2019 року о 16 годині 30 хвилин в місті Рубіжне, на вулиці Володимирська, 42, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 , при виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 , в ході чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. І саме цим, ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність статтею 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_2 , як потерпілої, яку представляв захисник Брошко І.В., полягали у тому, що внаслідок вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, автомобіль (марка ВАЗ модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 ), який належить їй на праві власності, отримав механічні пошкодження. Тому його слід визнати винним та притягнути до відповідальності.

Аргументи ОСОБА_1 та його захисника Михірева Р.М., полягали у тому, що дорожньо-транспортна пригода відбулась не з його вини, а вини іншого водія: ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи, у тому числі й висновком експерта. Але із цим висновком в частині, що стосується його самого, він не згоден.

Позиції обвинувачення, захисту та потерпілого

щодо ОСОБА_4 .

Аргументи держави Україна, в особі поліцейського, який склав протокол відносно ОСОБА_4 полягали у тому, що 23 вересня 2019 року о 16 годині 30 хвилин в місті Рубіжне, на вулиці Володимирська, 42, водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 , виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному русі, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом марки LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 , в ході чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. І саме цим, ОСОБА_7 порушив вимоги пункту 10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність статтею 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 , як потерпілого, якого представляв захисник Михірев Р.В., полягали у тому, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 вказаного правопорушення, автомобіль (марка LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 ), який належить йому на праві власності, отримав механічні пошкодження. Тому його слід визнати винним та притягнути до відповідальності.

Аргументи ОСОБА_4 та його захисника Брошка І.В. полягали у тому, що оскільки сплинули строки притягнення до адміністративної відповідальності, справу слід закрити, при чому без встановлення вини.

Розгляд судового провадження.

Суд проводив розгляд судового провадження неодноразово за участю ОСОБА_1 та його захисника Михірева Р.В., Суржана Є.М. та його захисника Брошка І.В., який при цьому представляв інтереси і ОСОБА_2 , як потерпілої.

Але завершення розгляду справи 30 грудня 2020 року відбулось без участі всіх учасників судового провадження, оскільки всі вони подали заяви про розгляд справи без їх участі. Потерпіла ОСОБА_2 була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_8 , але не з`явилась. Проте суд виходив із того, що її участь у справі не є обов`язковою, вона неодноразово просила розглядати справу без її участі в принципі, і її представник просив розглянути справу без його участі.

Обставини (факти) встановлені судом.

На основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження і оцінки кожного доказу, зібраного особою, яка склала протокол, та поданих учасниками у справі, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини (факти):

23 вересня 2019 року о 16 годині 30 хвилин в місті Рубіжне Луганської області, на вулиці Володимирська, 42, зіткнулись два транспортних засоби у вигляді автомобілів: 1. Автомобіль марки ВАЗ, моделі 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_4 (власником якого є ОСОБА_2 ); 2. Автомобіль марки LADA, моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , і власником якого він являється. Внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження (т.1 а.с.1 протокол, складений на ОСОБА_1 , а.с.58,91 протокол, складений на ОСОБА_4 ; а.с.7-16,97-106,188-198 протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, із схемою; а.с.17-18, 24-25,107-108,114-115,202-203 письмові пояснення ОСОБА_4 ; а.с.20,110,209 письмові пояснення ОСОБА_1 ; а.с.26-27,116-117 протокол допиту ОСОБА_1 , як свідка; а.с.54-55,207-208 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21011 на праві власності за ОСОБА_2 ; а.с.210 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на праві власності за ОСОБА_1 ; т.2 а.с.7-10,49 фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди).

У місці зіткнення автомобілів, ширина проїзної частини складала 14,3 метри, дорога мала лінію горизонтальної розмітки 1.3., передбачену Правилами дорожнього руху України, тобто поділяла транспортні потоки протилежних напрямків на дорозі, так звана подвійна суцільна горизонтальна лінія (т.1 а.с.225-226).

При цьому судом встановлено, що безпосередньо перед зіткненням двох вказаних автомобілів, ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки ВАЗ, моделі 21011 (державний номерний знак НОМЕР_4 ) здійснив поворот ліворуч із виїздом на смугу зустрічного руху з перетинанням лінії горизонтальної розмітки 1.3., передбаченої Правилами дорожнього руху України, а ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки LADA, моделі 211540-110-32 (державний номерний знак НОМЕР_3 ) та їхав із мінімально доведеною швидкістю 54-56,5 км/годину, і на смугу руху якого виїхав водій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 застосував екстрене гальмування (т.1 а.с.1 протокол, складений на ОСОБА_1 , а.с.58,91 протокол, складений на ОСОБА_4 ; а.с.7-16,97-106,188-198 протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, із схемою; а.с.17-18, 24-25,107-108,114-115,202-203 письмові пояснення ОСОБА_4 ; а.с.20,110,209 письмові пояснення ОСОБА_1 ; а.с.26-27,116-117 протокол допиту ОСОБА_1 , як свідка; а.с.54-55,207-208 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21011 на праві власності за ОСОБА_2 ; а.с.210 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на праві власності за ОСОБА_1 ; т.2 а.с.7-10,49 фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди; а.с.61-72 висновок експерта №548-558/08 від 10 грудня 2020 року).

У цей же день, і ОСОБА_4 , і ОСОБА_1 були доставлені у Комунальне некомерційне підприємство «Рубіжанська центральна міська лікарня» (т.1 а.с.212 довідка з лікарні). При цьому, у ОСОБА_4 було виявлено садно в області чола (т.1 а.с.204,212). Разом з цим, ні у водія ОСОБА_4 (о 17 годині 30 хвилин), ні у водія ОСОБА_1 (о 18 годині 10 хвилин) ознак стану сп`яніння під час їх медичного огляду, виявлено не було (т.1 а.с.19,109,205 висновок медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 , а.с.21,111,211 висновок медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ).

На наступний день, 24 вересня 2019 року, у зв`язку із вказаними подіями, до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (т.1 а.с.5,95,186).

05 листопада 2019 року, лікарем судово-медичним експертом Луганського обласного бюро судово-медичної експертизи Запарою Сергієм Геннадійовичем було проведено судово-медичну експертизу та надано висновок №231 за яким, отримане ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді садна в області чола, по ступеню тяжкості, має ознаки легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.22-23,112,213-214).

12 листопада 2019 року, на підставі постанови про закриття кримінального провадження, було закрито кримінальне провадження №0000747 від 24 вересня 2019 року (т.1 а.с.215-216). Але ця постанова, ухвалою слідчого судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 грудня 2019 року, була скасована (т.1 а.с.217-219).

05 березня 2020 року, у вказаному кримінальному провадженні, завідувачем сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_3 було складено висновок експерта №19/113/10/1-114е (т.1 а.с.28-37,118-127,227-236). Але зв`язку із проведенням експертизи при неповному дотриманні положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (зокрема, пункту 2.2. Розділу ІІ та пункту 4.16. Розділу IV Інструкції, у зв`язку із не наданням відповіді на два питання, що було істотним для висновку в цілому, на що вказали висновки наступної експертизи), суд не бере до уваги висновок експерта №19/113/10/1-114е, як доказ, при розгляді даного об`єднаного судового провадження.

Разом з цим, на підставі постанови про закриття кримінального провадження від 28 березня 2020 року, було закрито кримінальне провадження №0000747 (т.1 а.с.2-4,92-94, 237-239).

10 грудня 2020 року, заступником начальника Луганського відділення Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, судовим експертом Красношликовим Олександром Володимировичем було проведено додаткову судову автотехнічну експертизу за результатами якої надано такі висновки:

- Щодо ОСОБА_1 . Швидкість руху автомобіля (марка LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 ), яким керував ОСОБА_1 , з огляду на довжину слідів гальмування складала на мінімально доведеному рівні 54-56,5 км/годину; водій ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування; водій ОСОБА_1 повинен був не перевищувати встановлені обмеження швидкості, а в момент виникнення небезпеки для руху (в момент зміни напрямку руху автомобіля ВАЗ-21011 ліворуч (або початку руху)) повинен був вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.3., 12.4., 12.9 б) Правил дорожнього руху України; водій ОСОБА_1 рухаючись зі швидкістю, яка не перевищувала допустиму в даних дорожніх умовах, і застосувавши гальмування в той же момент, що і в умовах події, мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п.12.3., 12.4, та 12.9 б) Правил дорожнього руху України; дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.12.4. та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, і ці дії, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.61-72).

- Щодо ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_4 , який керував автомобілем (марка ВАЗ модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 ) перед зміною напрямку руху і поворотом ліворуч (або початком руху) повинен був переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при цьому він повинен був відмовитись від виїзду на смугу зустрічного руху з перетинанням лінії горизонтальної розмітки 1.3., тобто він повинен був діяти згідно з вимогами п.10.1., 11.4 та лінії горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху України; водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.10.1., 11.4. та лінії горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху, оскільки відмовившись від зміни напрямку руху (або початку руху) з виїздом на зустрічну смугу та перетином лінії горизонтальної розмітки 1.3., він тим самим виключав подію даної дорожньо-транспортної пригоди; дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.10.1.,11.4. та лінії горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, і ці дії, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.61-72).

Оцінка судом діяння ОСОБА_4 .

На підставі встановлених обставин, оцінюючи те, чи було вчинено ОСОБА_9 адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КупАП, застосовуючи наступні норми матеріального права, суд дійшов до таких висновків:

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, адміністративним правопорушенням в силу положень статті 124 КУпАП являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, суб`єктом вказаного правопорушення може бути тільки учасник дорожнього руху.

Положення частини 1 та 2 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ визначають, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

З огляду на встановлені судом обставини 23 вересня 2019 року ОСОБА_7 дійсно керував транспортним засобом у вигляді автомобіля (марка ВАЗ модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 ), рухаючись автомобільною дорогою. Тобто, був учасником дорожнього руху.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог не тільки цього Закону, а й правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Зокрема, положеннями пункту 10.1. Правил дорожнього руху України (що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. А положеннями пункту 10.4 цих же Правил передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Але, з огляду на встановлені обставини, 23 вересня 2019 року, о 16 годині 30 хвилин в місті Рубіжне, керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля (марка ВАЗ модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 означені правила дорожнього руху порушив, оскільки усвідомлюючи наявність на дорозі лінії горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху України, яку забороняється перетинати, перетнув її шляхом повороту ліворуч із виїздом на смугу зустрічного руху, у той час, коли на ній рухався інший транспортний засіб у вигляді автомобілю (марка LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_1 , у зустрічному напрямку, якому він не надав переваги в русі, що спричинило зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів.

При цьому, з огляду на встановлені обставини, вказані дії ОСОБА_4 , з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, тобто зіткненням вказаних автомобілів та їх ушкодженням.

Отже, ОСОБА_7 будучи учасником дорожнього руху, не тільки порушив правила дорожнього руху, а й спричинив пошкодження транспортних засобів.

Тому суд переконаний у тому, що 23 вересня 2019 року ОСОБА_4 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, і він винен у його вчиненні.

Положеннями частини 1 статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Що повністю узгоджується з положеннями статті 240 КУпАП якими передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Тобто, законом передбачена чітка послідовність дій судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо будь-якої особи. Що підтверджується і положеннями частини 2 статті 7 КУпАП якими передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

І в цій послідовності дій судді, що передбачена законом, суддя зобов`язаний спочатку з`ясувати питання про те, чи мала місце подія та чи є склад адміністративного правопорушення в діянні конкретної людини (включно із питанням про те, чи винна чи не винна людина у вчиненні адміністративного правопорушення) і тільки потім вирішувати питання про те, чи підлягає людина, яка вчинила адміністративне правопорушення (якщо вона його вчинила) адміністративній відповідальності (включно із питанням про закриття провадження у зв`язку із завершенням строків для накладення адміністративного стягнення). А якщо суд встановить, що людина не вчинила адміністративного правопорушення, то справа проти неї підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення, а не у зв`язку із тим, що закінчились строки для накладення адміністративного стягнення.

Тому суд не може погодитись із позицією захисника Суржана Євгена Миколайовича про те, що суд повинен був закрити провадження у справі щодо ОСОБА_10 у зв`язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення, без встановлення наявності або відсутності вини у його клієнта. І його посилання на необхідність застосування висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, який підтверджує його думку, суд вважає помилковим, оскільки цей висновок не входить у поняття доказів у справі, що передбачене статтею 251 КУпАП та не являється нормативно-правовим актом, для його застосування.

Посилання захисника на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд узяв до уваги, але відзначає, що її зміст не містить тих висновків на які посилається захисник. А рішень Європейського суду з прав людини, які могли би містити тлумачення статті 6 саме таким чином, як вказував захисник, ним не наведено.

Разом з цим, оскільки правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП було вчинено ОСОБА_4 23 вересня 2019 року, але кримінальне провадження було закрито 28 березня 2020 року, на підставі частини 5 статті 38 КУпАП, ОСОБА_7 не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки дійсно 28 червня 2020 року закінчились строки протягом яких на нього могло бути накладено адміністративне стягнення, як міра адміністративної відповідальності, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Оцінка судом діяння ОСОБА_1 .

На підставі встановлених обставин, оцінюючи те, чи було вчинено ОСОБА_11 адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КупАП, застосовуючи наступні норми матеріального права, суд дійшов до таких висновків:

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Зокрема, адміністративним правопорушенням в силу положень статті 124 КУпАП являється порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, суб`єктом вказаного правопорушення може бути тільки учасник дорожнього руху.

Положення частини 1 та 2 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ визначають, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

З огляду на встановлені судом обставини 23 вересня 2019 року ОСОБА_6 дійсно керував транспортним засобом у вигляді автомобіля (марка LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 ), рухаючись автомобільною дорогою. Тобто, був учасником дорожнього руху.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог не тільки цього Закону, а й правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Зокрема, положеннями пункту 12.4. та 12.3. Правил дорожнього руху України (що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306) передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди .

Але, з огляду на встановлені обставини, 23 вересня 2019 року, о 16 годині 30 хвилин в місті Рубіжне, керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля (марка LADA моделі 211540-110-32, державний номерний знак НОМЕР_3 ), ОСОБА_7 означені правила дорожнього руху порушив, оскільки рухаючись на швидкості більшій ніж дозволено у населених пунктах, виявивши небезпеку для свого руху (автомобіль марки ВАЗ модель 21011, державний номерний знак НОМЕР_4 ) на смузі для свого руху), не зміг вжити негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, що спричинило зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів.

Суд врахував, що ОСОБА_6 застосував екстрене гальмування, однак з огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням перевищення ним дозволеної швидкості руху, вжитого ним заходу виявилось недостатньо для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу.

При цьому, з огляду на встановлені обставини, вказані дії ОСОБА_1 , з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, тобто зіткненням вказаних автомобілів та їх ушкодженням.

Отже, ОСОБА_6 будучи учасником дорожнього руху, не тільки порушив правила дорожнього руху, а й спричинив пошкодження обох транспортних засобів.

Тому суд переконаний у тому, що 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, і він винен у його вчиненні.

При цьому тут суд відзначає, що він враховує висновок експерта у тій частині, що водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п.10.1., 11.4. та лінії горизонтальної розмітки 1.3. Правил дорожнього руху, оскільки відмовившись від зміни напрямку руху (або початку руху) з виїздом на зустрічну смугу та перетином лінії горизонтальної розмітки 1.3., він тим самим виключав би подію даної дорожньо-транспортної пригоди.

Але разом з цим суд враховує, що за висновком експерта якби водій ОСОБА_1 рухався зі швидкістю, яка не перевищувала допустиму в даних дорожніх умовах, і застосував би гальмування в той же момент, що і в умовах події, то тоді він мав би технічну можливість запобігти зіткненню автомобілів шляхом виконання вимог п.12.3., 12.4, та 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

Суд врахував і те, що захисник Василя Івановича просив не враховувати висновок експерта проти його клієнта, оскільки у висновку немає мінімальної швидкості з якою повинен був рухатись його клієнт, але суд констатує, що така позиція не відповідає змісту висновку експерта.

Таким чином суд вважає, що у дорожньо-транспортній пригоді, що відбулась 23 вересня 2019 року за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , винні обидва водії, але оскільки у цьому судовому провадженні жоден з потерпілих не заявив про розмір збитків, які суду слід було би перевірити, не має і підстав встановлювати ступінь вини кожного з водіїв у пошкодженні транспортних засобів.

Як суд вже відзначав, положеннями частини 1 статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Що повністю узгоджується з положеннями статті 240 КУпАП якими передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Тобто, законом передбачена чітка послідовність дій судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо будь-якої особи. Що підтверджується і положеннями частини 2 статті 7 КУпАП якими передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

І в цій послідовності дій судді, що передбачена законом, суддя зобов`язаний спочатку з`ясувати питання про те, чи мала місце подія та чи є склад адміністративного правопорушення в діянні конкретної людини (включно із питанням про те, чи винна чи не винна людина у вчиненні адміністративного правопорушення) і тільки потім вирішувати питання про те, чи підлягає людина, яка вчинила адміністративне правопорушення (якщо вона його вчинила) адміністративній відповідальності (включно із питанням про закриття провадження у зв`язку із завершенням строків для накладення адміністративного стягнення). А якщо суд встановить, що людина не вчинила адміністративного правопорушення, то справа проти неї підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення, а не у зв`язку із тим, що закінчились строки для накладення адміністративного стягнення.

Тому оскільки правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 23 вересня 2019 року, але кримінальне провадження було закрито 28 березня 2020 року, на підставі частини 5 статті 38 КУпАП, ОСОБА_6 не підлягає адміністративній відповідальності, оскільки дійсно 28 червня 2020 року закінчились строки протягом яких на нього могло бути накладено адміністративне стягнення, як міра адміністративної відповідальності, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 124, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), за протоколом серії БД № 310165 від 06 квітня 2020 року.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), за протоколом серії БД № 310164 від 06 квітня 2020 року.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити учасникам у справі.

Суддя Д.С.Коваленко