Справа № 203/3363/20
Провадження № 3/0203/2263/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 109267 від 12.09.2020 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пояснив, що не порушував Правила дорожнього руху, бо під час перестроювання він переконався в тому, що може продовжувати рух.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить наступних висновків.

За відомостями з протоколу, 12.09.2020 року о 09:20 годині в м. Дніпрі водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , по пр. Б. Хмельницького, с/о № 503, при зміні напрямку руху на смугу ліворуч в попутному напрямку не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 310D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку; під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тим самим дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Під час судового засідання було встановлено, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, а також відеозапис з реєстратора, наданий ОСОБА_1 , оглянутий в судовому засіданні та долучений до матеріалів справи як доказ.

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.09.2020 року о 09:20 годині він керував автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував на пр. Б. Хмельницького на автозаправці «Авіас», після здійснення заправки автомобіля він виїжджав на проспект, впевнившись в безпеці руху він спочатку виїхав на першу смугу, подивився по сторонам та впевнившись в безпеці руху почав перестроювання на другу смугу. За поясненнями ОСОБА_1 , він був вже майже на другій смузі, коли побачив, що автомобіль Mercedes (маршрутне таксі), яке рухалось по третій смузі, почав перестроюватись на другу смугу, різко пришвидшивши рух. Водій ОСОБА_1 не встиг відреагувати та автомобіль Mercedes зачепив його автомобіль, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 3).

За поясненнями другого учасника ДТП водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.09.2020 року о 09:20 годині він керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 310D, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався по пр. Б. Хмельницького, зі сторони Запорізького шосе в сторону вул. Тітова. Як зазначив ОСОБА_2 , він проїжджав повз заправку «Авіас» та рухався в третій смузі для руху, маючи намір повертати на перехресті на вул. Тітова праворуч. Тому він здійснив перестроювання на другу смугу для руху та коли рухався по ній, то почув звук удару у праву частину автомобіля. Після зупинки ОСОБА_2 вийшов з автомобіля та побачив, що автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з його автомобілем (а.с. 2).

За відомостями з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 109266 від 12.09.2020 року, складеного у відношенні водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.09.2020 року о 09:20 годині в м. Дніпрі водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 310D, д.н.з. НОМЕР_2 , по пр. Б. Хмельницького, с/о № 503, та при зміні напрямку руху на смугу праворуч в попутному напрямку не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку; при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тим самим дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.6).

Також судом були оглянуті схема місця ДТП від 12.09.2020 року, підписана водіями ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фототаблиця та наданий ОСОБА_1 відеозапис з відеореєстратора (а.с. 4, 5, 13-14).

Суд зазначає, що відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08.07.2020 року, справа № 463/1352/16-а, провадження № К/9901/21241/18, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції з прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд наголошує на тому, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Так, в ході судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом були оцінені докази, наявні в матеріалах справи за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналіз встановлених в судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів крізь призму вказаних вище норм та поза розумним сумнівом, показав, що під час перестроювання з першої смуги руху ліворуч на другу смугу руху водій ОСОБА_1 дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, бо вже перебуваючи на другій смузі руху після закінчення маневру перестроювання ліворуч та після початку руху по другій смузі відбулось зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 310D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перестроювався з третьої смуги руху на другу смугу.

Суд бере до уваги і те, що автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 310D, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свою чергу, здійснював маневр перестроювання з третьої смуги руху праворуч на другу смугу руху, по якій в цей момент вже рухався автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 . Тобто водій ОСОБА_1 під час здійснення маневру перестроювання з першої смуги руху ліворуч на другу смугу руху дотримався вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху та закінчив маневр, після чого продовжував рух по другій смузі.

Суд, аналізуючи докази по справі з точки зору їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, вважає недоведеною вину водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд, враховуючи, що в ході судового розгляду справи в діях водія ОСОБА_1 не було встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючи ст. ст. 124, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ф.М. Ханієва