Справа № 944/2478/20 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/1392/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,- адвоката Заяць Івана Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 травня 2020 року о 18 год 40 хв, в м. Новояворівськ на 39 км+800м автодороги Львів-Краковець, керував автомобілем марки «Volkswagen Caddy» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що жодних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, окрім самого протоколу до суду не було надано. На переконання апелянта, в даному випадку провина ОСОБА_1 не доведена взагалі, оскільки останній не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апелянт зазначає, що вимоги нормативних актів щодо проведення огляду на стан сп`яніння працівниками поліції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутнє скерування до медичного закладу, а тому факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння фактично не встановлений, а отже в діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, зазначає, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, анкетні дані яких вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить по те, що такі свідки на місці складання протоколу були відсутні, та підтвердити факт відмови від огляду не можуть.

Вказує, що до матеріалів справи не долучено відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням вимог закону, оскільки дата складання протоколу не відповідає даті правопорушення вказаній у тому ж протоколі.

На переконання апелянта, враховуючи викладені обставини, з урахуванням того, що жодним належним та допустимим доказом вина ОСОБА_1 в правопорушенні, що ставиться йому у провину не доведена, тому у суду першої інстанції не було підстав щодо прийняття оскаржуваної постанови.

В обґрунтування пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності було прийнято за відсутністю останнього в судовому засіданні, при цьому вказане рішення було направлено ОСОБА_1 поштою вих.№10296 від 07.09.2020 року, та отримано ОСОБА_1 16.09.2020, а тому на думку апелянта, строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин та такий підлягає поновленню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не прибув, натомість подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що апеляційну скаргу підтримує повністю та просить її задоволити і скасувати оскаржуване рішення.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Заяць І.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 083462 від 21.05.2020 року (а.с.1); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №410252 (а.с.2), які наявні в матеріалах справи та яким суд дав належну оцінку.

Покликання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере та вважає такі безпідставними з огляду на те, що як вбачається із наявної у матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №410252, згідно якої ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Рух по смугах», чим порушив ПДР та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. При розгляді апеляційної скарги даних, що вказана постанова у передбаченому законом порядку оскаржувалася ОСОБА_1 чи його захисником не має, а відтак, на думку апеляційного суду, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 вказаною постановою підтверджується, а правопорушником визнається.

Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння доводиться зазначеними вище доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення від 21.05.2020 серії БД № 083462 (а.с.1) відповідає зазначеним вище вимогам, у ньому містяться усі необхідні відомості, відтак покликання апелянта про невідповідність протоколу вимогам закону не заслуговують на увагу.

Те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2020 серії БД № 083462 наявна, на думку апелянта, розбіжність у даті складання протоколу та даті правопорушення вказаній у тому ж протоколі, слід розцінювати, як недостатньо чіткий запис, оскільки дата вчинення правопорушення вказана у даному протоколі візуально схожа на число «21», що відповідає обставинам справи та підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок направлення водіїв на огляд для встановлення стану сп`яніння та порядок проходження цього огляду не ґрунтуються на матеріалах справи, відповідно до яких вимоги цих нормативних документів були дотримані у повному обсязі.

Дії працівників поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення останній не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, як в суді першої інстанції, так й під час апеляційного розгляду судом не встановлено.

Окрім того в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 083462 від 21.05.2020 року, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що «випив спиртне».

Що стосується доводів апелянта в частині того, що інспектором поліції не було складено направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відтак у поліцейських не виникло обов`язку складати направлення ОСОБА_1 для проходження відповідного огляду до медичного закладу.

Судом апеляційної інстанції вживались заходи щодо виклику свідків, які були присутні при відмові ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак такі в судове засідання не з`явились та пояснень не надали.

Поряд з цим, зазначені докази у справі є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя районного суду в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк