Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/160/20
Провадження № 3/935/133/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2020 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Коростишівського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 22.01.2020 від Коростишівського відділення поліції ГУНП в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №005939 від 18.01.2020 водій ОСОБА_1 керував 18.01.2020 о 21:00 годині в м. Коростишів по вул. Дарбіняна керував автомобілем «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою: м. Коростишів, вул. Героїв Небесної Сотні, 56, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що того вечора 18.01.2020 перебував у своїх знайомих в м. Коростишів, там вживав спиртні напої, не заперечу факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння, натомість далі пояснив, що у нього виникла необхідність забрати речі, які знаходилися у багажному відділенні його автомобіля, він відкрив водійські двері, щоб далі відчинити багажне відділення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що у цей час проїжджав повз автомобіль та у грубій формі почув від водія вказаного автомобіля, що його відкриті двері створюють аварійну ситуацію, на що ОСОБА_1 запропонував водію вищевказаного автомобіля продовжити рух у раніше запланованому напрямку. Після чого між ними виник конфлікт, вказана особа представилася працівником поліції та викликала патрульних. ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечив, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,86‰ /а.с.4/.

На запит суду від Коростишівського відділення поліції ГУНП в Житомирській області надійшов диск з відеозаписом, з якого встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено у закладі охорони здоров`я /а.с.19/.

До протоколу також додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18.01.2020, відповідно до яких було доставлено водія ОСОБА_1 для проходження медичного огляду на стан вживання алкоголю, результат позитивний - 1,85‰, від підпису у протоколі останній відмовився /а.с.5,6/.

Згідно Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №005939 від 18.01.2020, то він також не може бути визнаний належним та допустимим, оскільки з урахуванням наведених вище обставин, які свідчать про те, що працівниками поліції не було встановлено доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, вони не можуть служити підтвердженням того, що останній підлягав огляду на стан сп`яніння, а у разі відмови від проходження такого огляду підлягав адміністративній відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будь-яких інших доказів, які вказували б на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у матеріалах справи немає.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином, буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Приймаючи до уваги, відсутність достовірних даних про те, що ОСОБА_1 був особою, яка керувала транспортним засобом, та відповідно до вимог закону був суб`єктом адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим, керуючись у тому числі ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження.

Керуючись статтями 7, 9, 130, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 18.01.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко