Єдиний унікальний номер 359/3565/20 Головуючий в суді I інстанції Вознюк С.М.
Апеляційне провадженя № 33/824/3682/2020 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матвєєвої Т.С. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в дохід держави.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 25 квітня 2020 року о 15 год. 40 хв. по вул.Приозерна, що на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 210213» державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у Комунальному некомерційному підприємстві Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 25 квітня 2020 року № 183 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Матвєєва Т.С. подала апеляційну скаргу на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова судді не відповідає вимогам чинного законодавства України, ухвалена без врахування всіх фактичних обставин справи, з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, без з`ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи про притягнення до адміністративної відповідальності, без об`єктивного розгляду справи, та належного дослідження доказів. Так, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 25 квітня 2020 року у вказаний в постанові час керував транспортним засобом, а відтак на її думку у працівників патрульної поліції взагалі не було правових підстав як для проведення огляду його підзахисного на стан алкогольного сп`яніння, так і для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, як зазначає апелянт, наданий до суду як доказ відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не містить зафіксованого факту медичного огляду ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводився медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Також, в апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року, та просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді, посилаючись на поважність причин його пропуску, а саме несвоєчасне отримання копії оскаржуваної постанови.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспілського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 , вважаю, що останнє підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи щодо нього, копію прийнятої постанови від 20 липня 2020 року отримав 01 серпня 2020 року. За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду пропущений з поважних причин, а тому має бути поновлений.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею місцевого суду належним чином були досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №432207 від 25 квітня 2020 року(а.с.2), копія висновку щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 № 183 від 25 квітня 2020 року, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності проведеного медичного огляду водія ОСОБА_1 для встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є неспроможними, та спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 , зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення(а.с.2).

Твердження апелянта про те, що спеціальний технічний засіб за допомогою якого проводився медичний огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, не заслуговує на увагу у зв`язку з наступним.

Відповідно до листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 04.04.2017 р. № 28-10/60 Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016р. (далі-Закон України), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі до 01.01.2016р.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), виробництва компанії Drager Safeti AG & CO KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі, за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік. З огляду на викладене вище, використання медичних виробів газоаналізатора DragerAlcotest 6810, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 р. по 10.02.2015 р., є законним.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини. З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матвєєвої Т.С. залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко