КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Філоненко Н.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Філоненко Н.І. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суддя у постанові, 01.04.2020 року о 02 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, різка зміна настрою, зіниці очей не реагують на світло, який від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Філоненко Н.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2020 року, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що 01.04.2020 року приблизно о 02 год. 25 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Центральній в м. Києві, був безпідставно зупинений працівниками поліції, які висловили підозру, що водій ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, посилаючись на наявність у нього ознак такого стану. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти відповідний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, однак повідомив, що керований ним автомобіль йому не належить і він боїться залишати чужий автомобіль вночі на дорозі, а тому просив поліцейських надати йому деякий час, щоб викликати на місце події іншого водія або як альтернативу, запропонував поліцейському сісти за кермо його автомобіля, а він поїде до медичного закладу в патрульному автомобілі, однак поліцейські проігнорували його прохання та безпідставно склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за порушення ним п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, незважаючи на те, що останній не відмовлявся пройти такий огляд.

Також вказує, що після складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення останній самостійно звернувся до медичного закладу «Соціотерапія» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак йому відмовили, оскільки з моменту зупинки його автомобіля пройшло більше двох годин, протягом якого такий огляд може бути проведено.

Крім цього, апелянт наголошує, що ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, а працівники поліції зупинили його автомобіль з надуманих причин, чим порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а тому останні не мали законних підстав вимагати надати їм документи та висувати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній повідомляв поліцейським, що за вказаною в протоколі адресою він не проживає, однак поліцейські відмовились зазначити в протоколі вірну адресу, у зв`язку з чим він не повідомлявся про час і місце розгляду справи та не був присутній при винесенні оскаржуваної постанови, а про її існування стало відомо тільки 29.07.2020 року, після ознайомлення захисником з матеріалами справи.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Філоненко Н.І. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі та дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним п.2.5 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив обставини викладені в апеляційній скарзі його захисника та пояснив, що 01.04.2020 року близько 02 год. 35 хв. був безпідставно зупинений працівниками поліції, які після перевірки документів висловили підозру про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, при цьому не пояснили та не повідомили куди потрібно їхати на огляд і яка процедура його проведення. Також зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду, про що неодноразово повідомляв поліцейським, в тому числі в присутності свідків, проте оскільки керований ним автомобіль йому не належить, вказані події відбувались у нічний час, він не хотів залишати вночі чужий автомобіль на проїзній частині без догляду. При цьому, він пояснював, що погоджується проїхати на огляд до медичного закладу, проте просив поліцейських або почекати його знайомого водія, щоб не залишати чужий автомобіль на дорозі в нічний час або, щоб сам поліцейський сів за кермо його автомобіля, однак незважаючи на його прохання, поліцейський склав стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за нібито відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто фактично проігнорував право водія, закріплене у пункті 2.14 «ґ» ПДР України, на отримання необхідної допомоги від посадових осіб, які беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особа, яка керує транспортним засобом, щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, який має право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №075618 від 01.04.2020 року, пояснення свідків, а також на відеозапис з нагрудної камери поліцейського, як на докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, однак з таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки судом першої інстанції не дана належна оцінка наявним у справі доказам, зокрема наявному в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 4), на якому зафіксовані дії водія ОСОБА_1 та обставини складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час дослідження вказаного відеозапису в суді апеляційної інстанції було встановлено, що на ньому відсутні дані про те, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а навпаки, зафіксовано, як водій ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння неодноразово вказував, в тому числі і в присутності свідків, що він не відмовляється від проходження такого огляду та погоджується проїхати на огляд до лікаря-нарколога, проте боїться залишати автомобіль, який йому не належить, в небезпечному місці вночі на дорозі.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За викладеним, оскаржувана постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2020 року не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Філоненко Н.І., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Провадження №33/824/3655/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Справа №753/6598/20

Головуючий у І інстанції - Лужецька О.Р.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.