Справа № 387/962/19
Номер провадження по справі 3/387/63/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року смт. Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за підсудністю відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , 07.11.2019 року о 20 годині 31 хвилину на а/д смт.Добровеличківка по вулиці Центральній біля АЗС АNP керував автомобілем ЗАЗ д/н НОМЕР_2 будучи не пристебнутий паском безпеки та перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини від продуття алкотестера «Драгер» та проходження медичного обстеження в становленому порядку категорично відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.3.В, 2.5.ПДР України.

Судом встановлено, що станом на 12.02.2020 минуло 3 місяці з моменту вчинення правопорушення. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про час і дату судового розгляду належним чином.

Під час розгляду справи за клопотанням захисника викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В судове засідання з`явився ОСОБА_2 , який надав пояснення, що його запросив працівник поліції бути свідком того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вони підійшли до поліцейського автомобіля де перебував ОСОБА_1 .. Поліцейський в його присутності запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці та в лікарні на що останній відмовився. В подальшому він написав пояснення, які йому продиктував працівник поліції. Свідком того, що ОСОБА_1 був не пристебнутим паском безпеки він не був. Також не був свідком того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Будь-яких зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння він не бачив. Запаху алкоголю з ротової порожнини не чув. Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Суд наголошує, що Положенням пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд зазначає, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідуванн. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «Олег Колесник проти України»).

У справі «Корнєв і Карпенко проти України» суд зазначив, що Суд повторює, що докази мають, як правило, подаватись у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого з розрахунку на аргумент у відповідь. З цього правила існують винятки, але вони не можуть порушувати права захисту. Як загальне правило пункти 1 і 3(d) статті 6 Конвенції ( 995_004 ) вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (див. рішення у справі "Люді проти Швейцарії" (Ludi v. Switzerland) від 15 червня 1992 року, серія A, N 238, c. 21, п. 49). Засудження не може ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Дорсон проти Нідерландів" (Doorson v. the Netherlands) від 26 березня 1996 року, Reports 1996-II, ст. 472, п. 76).

Також звертаю увагу на те, що розмір штрафу в декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні, а проведений порівняльно-правовий аналіз із санкцією, яка передбачена за порушенняправил дорожнього рухуі міститься вКримінальному кодексі України(частина перша статті 286 ) свідчить, що штраф за вказане адміністративне правопорушення перевищує розмір штрафу за кримінально каране діяння за національним законодавством України. На проблему співвідношення санкцій звертало увагу і Головне науково-експертне управління Верховної ради України надаючи свій висновок на зазначений проект закону.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду. Отже за клопотанням захисника суд змушений викликати свідків зазначених у протоколі. Також в матеріалах справи відсутнє відео, яким можливо було б оглянути обставини притягнення до відповідальності ОСОБА_1 .

Крім того, причинами тривалого розгляду адміністративної справи були обставини, які перешкоджали суду вчасно розглянути справу у строк, визначений КУпАП, а саме направлення адміністративної справи за підсудністю до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

З наведеного вбачається, що суд з об`єктивних причин не мав можливості розглянути адміністративну справу у термін, в який особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності після скоєння правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цьогоКодексучи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.

При цьому наведена норма положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.38, п. 7 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення, звільнивши притягненого від адміністративної відповідальності.

Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції .

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області І. П. Майстер