СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/7123/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Скорін А.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого оператором АЗС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2020 року в провадження Святошинського районного суду м. Києва з ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 286 ОСОБА_1 24.09.2020 о 11 годині 05 хвилин перебуваючи на робочому місці не забезпечила дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення короновірусної хвороби (COVID-19), а саме: відсутній 5 (п`ятиденний) запас ЗІЗ та масок у розрахунках на всіх працівників, не здійснюється вологе прибирання приміщень та поверхонь з використанням миючих та дезинфікуючих засобів, чим порушив вимоги Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

Гр. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення.

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення проте, що вона не забезпечила дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення падемії.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП встановлена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та скасовується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Закон України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов. Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Слід зазначити, що згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст.ст. 24, 2 , 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020 у справі № 1-14/2020(230/20) встановлено, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що нею порушено постанову КМ України № 641 від 22.07.2020, яка є підзаконним актом, а отже не може обмежувати конституційні права і свободи людини.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності, до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 44-3, 247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя Святошинського

районного суду м. Києва А.В. Скорін