Справа № 177/1439/20
Провадження № 3/177/652/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 листопада 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. ., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

проживає за адресою: АДРЕСА_2

працює водієм ПАТ «Північ-транс»

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20.10.2020 о 16:20 год, водій ОСОБА_1 , в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області, керуючи маршрутним таксі по маршруту № 441 с. Недайвода - Кривий Ріг не користувався засобами індивідуального захисту, а саме маскою, чим порушив вимоги Постанови КМ України № 641 від 22.07.2020.

ОСОБА_1 в ході судового засідання вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав та суду пояснив, що він дійсно працює водієм маршруту № 441.

20.10.2020, працюючи на маршруті він перебував у масці. Однак, на момент складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він дійсно перебував без вдягнутої захисної маски, оскільки щойно усував несправність транспортного засобу в якому лопнула трубка високого тиску та забруднивши руки не мав змоги одягти маску, оскільки не бажав забруднити її. Крім того пояснив, що на момент складання відносно нього протоколу, пасажири в його транспортному засобі були відсутні. Просив суд його суворо не карати, оскільки він завжди дотримується правил карантину при перевезенні пасажирів, наміру порушувати карантинні умови у нього не було, у зв`язку із чим просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Твердження викладені в протоколі щодо перевезення ним пасажирів без засобів індивідуального захисту заперечив, вказуючи, що пасажирів в салоні його транспортного засобу, на момент складенні відносно нього протоколу, не було.

Вислухавши поясненнями ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, встановлених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1 п. 10 Постанови КМ України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020, в редакції, яка діяла станом на 20.10.2020, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Крім цього, відповідно до абз. 2 п.п. 2 п. 11 вказаної постанови, саме на перевізників покладена відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставилося в вину окрім перебування у громадському транспорті без маски, також перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту. Однак, факт перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту ОСОБА_1 заперечив, стверджуючи про відсутність в салоні його транспорту пасажирів, при цьому вказаний факт іншими доказами перед судом не доведено, а крім цього, як слідує зі змісту абз.2 п.п. 2 п. 11 постанови КМ України № 641, останній не несе відповідальність за перевезення пасажирів без масок, яка покладена саме на перевізників, а не на водіїв транспортних засобів.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_1 в частині здійснення ним перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту перед судом не доведено.

Однак, ОСОБА_1 також ставиться в вину те, що 20.10.2020 в с. Недайвода Криворізького району Дніпропетровської області він, керуючи маршрутним таксі по маршруту №441 с. Недайвод - Кривий Ріг не користувався засобами індивідуального захисту, зокрема перебував без вдягнутої захисної маски.

Факт вказаного правопорушення ОСОБА_1 визнав, надавши пояснення про причини не одягнення ним маски.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_1 в порушенні п.п. 1 п. 10 Постанови КМ України № 640, його вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 010582 від 20.10.2020, в якому викладені обставини правопорушення та пояснення ОСОБА_1 в яких останній не заперечував, що перебував у маршрутному таксі без захисної маски; рапортом чергового інспектора Криворізького ВП в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; копією водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 , міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за ознаками порушення правил щодо карантину людей, передбачених п.п. 1 п. 10 Постановою КМУ від 22.07.2020 № 641, за ознаками перебування в громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно зі ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, при призначенні покарання, для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , зокрема те, що він у судове засідання з`явився, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав, у скоєному правопорушенні розкаявся, до адміністративної відповідальності притягається вперше, з урахуванням обставин справи, зокрема факту відсутності у салоні транспортного засобу пасажирів, суд вважає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, у зв`язку з чим, згідно з ст. 22 КУпАП суд звільняє його від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП та вважає за необхідне обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження суд виносить постанову про закриття справи.

Враховуючи застосування судом положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 22, ст. 44-3, 283, п. 3 ч. 1 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя М.В. Березюк