Справа №579/1166/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/503/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Котлубая В.А. у режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку з тим, що він 11 липня 2020 року о 05-17 год. у м. Кролевець, бульвар Шевченка, 57 керував автомобілем «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номерний НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про скасування постанови судді та направлення справи на новий судовий розгляд у зв`язку з порушенням його права на захист, так як він не був належним чином повідомлений про місце та час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення справи відносно нього. Уточнивши апеляційні вимоги в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його захисник просили постанову про адміністративне правопорушення у даній справі скасувати, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Котлубая В.А. у режимі відеоконференції на підтримку своїх апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на протоколі про адміністративне правопорушення від 11.07.2020 року серії ДПР18 № 212010 (а.с. 2), письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно з якими вони були присутні під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , який ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 3, 4), копії постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11.07.2020 року серії БАА № 192574, згідно якої було встановлено, що 11 липня 2020 року о 05-17 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген Тігуан», реєстраційний номерний НОМЕР_1 не маючи при собі документів на право керування транспортним засобом (а.с. 6), відеофайлами, які містяться на DVD-R диску лазерних систем зчитування (а.с. 9).

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 про обставини події правопорушення, наданих ним під час апеляційного розгляду про те, що хоча транспортний засіб і належить йому, але ним керував приятель через те, що сам ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі покази не підтверджені жодними доказами, наявними у матеріалах провадження. Зокрема, і клопотань про допит свідків про такі обставини справи сторона захисту не заявляла.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов достатніх фактичних даних, які б дозволили спростувати достовірність та належність доказів, наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення його права на захист у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення відносно нього без його участі, то вони є безпідставними, оскільки з матеріалів даного провадження вбачається, що дату та час судового засідання було визначено поліцейськими 13 серпня 2020 року під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 , однак він відмовився його отримувати. Після його неявки на визначену дату до суду, розгляд справи ще декілька разів було відкладено (на 27 серпня та 15 вересня 2020 року), про що ОСОБА_1 за адресою його проживання направлялися рекомендовані повідомлення, які повернулись на адресу суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання (а.с.13, 14).

Після чергової неявки ОСОБА_1 до суду та відкладення справи відносно нього на 30 вересня 2020 року з метою уточнення зареєстрованого місця проживання особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд звернувся із запитом на отримання такої інформації до Центру надання адміністративних послуг, та переконавшись у правильності адреси проживання ОСОБА_1 йому знову було направлено рекомендоване повідомлення, яке повернулося відправнику також за закінченням терміну зберігання (а.с.15, 17, 18).

Крім того, під час апеляційного перегляду даної справи ОСОБА_1 також підтвердив, що проживає саме за адресою, куди направлялись судові повістки про виклик його для розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та сам не цікавився даною справою та датою судового розгляду.

Враховуючи вищевикладені обставини, на переконання апеляційного суду, судом вживались необхідні заходи, спрямовані на дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ч.1 ст.268 КУпАП та з метою накладення на нього стягнення у межах тримісячного строку, визначеного ч.2 ст.38 КУпАП, проте поведінка особи, яка притягується до відповідальності була направлена не на реалізацію своїх процесуальних прав, а на обраний спосіб захисту затягування розгляду справи з метою досягти сплину строку, в період якого може бути застосоване адміністративне стягнення.

При цьому вважаю за необхідне наголосити, що у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини у справі «Смірнов проти України» зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували обмеження чи порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи про притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, у ході апеляційного перегляду не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 30 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування, як про це просить апелянт.

Також при накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та застосував його в межах строків, встановлених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Кролевецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 30 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.