Номер провадження: 33/813/1298/20
Номер справи місцевого суду: 494/944/20
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Комлевої О.С.,

з участю:

секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою суду першої інстанції від 06 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Від сплати судового збору на користь держави звільнено.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

На дану постанову суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права з наступних підстав.

На момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції за кермом перебував ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Процедуру проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у Березівській центральній районній лікарні було порушено. Сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки надано не було. Біологічні зразки для аналізу на вміст в крові алкоголю взято не було. Підписати протокол медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичних речовин та стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з процесуальною неправильністю його проведення. Огляд було проведено за відсутності свідків і понятих.

Також в матеріалах справи відсутнє направлення до закладу охорони здоров`я на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури та позбавлення можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 ставить питання щодо скасування постанови та прийняття нової постанови, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця події, апеляційний суд дійшов висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 7 ст.294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Визнаючи ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина останнього доведена та підтверджена належними та допустимим доказами.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Судом встановлено та матеріалами справи п, що 15.09.2020 року о 23:00 годині в с. Мар`янівна Березівського району Одеської області по вулиці Центральній громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого співробітниками поліції складено протокол серії ОБ №099099 від 16.09.2020 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

Огляд на стан сп`яніння проводився в Березівській центральній районній лікарні.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №099099 від 16.09.2020 року (а.с.1);

- результатом тесту, який проведений в закладі охорони здоров`я 16.09.2020 року, за допомогою алкотестера «Драгер-00394» та склав 0,87 проміле (а.с.2);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , згідно яких, 15.09.2020 року близько 23:00 години, ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , оскільки останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Про те, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відомо не було. Коли автомобіль зупинили співробітники поліції ОСОБА_1 відмовився показувати водійське посвідчення та відповів, що не їхав за кермом і його зупинили безпідставно (а.с. 4).

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 (а.с. 5).

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с. 6).

- відеозаписом з місця події (а.с. 9).

Зазначені докази, які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно п.12 гл. ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п. 13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103 від 17 грудня 2008 року, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

У висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.09.2020 року №78 КНП «Березовська центральна районна лікарня», зазначено ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 0,87 ‰.

Жодних зауважень при складенні адміністративного протоколу, а також щодо процедури проходження медичного огляду в медичному закладі від правопорушника не надходило.

Відсутність в протоколі свідків не свідчить про порушення, адже свідки зазначаються лише в тому разі, якщо огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу. В даному випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги на порушення працівниками поліції процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Тому суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Крім того обґрунтування апеляційної скарги не підтверджуються жодними допустимими доказами і не можуть бути підставою для спростування факту перебування скаржника в стані алкогольного сп`яніння, а лише спростовуються висновком та протоколом.

Диспозиція ч. 1ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

При складенні адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 дії поліції були повністю узгоджені з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, в редакції діючій на час складання протоколу.

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Належних доказів в підтвердження неправомірності в діях працівників поліції ОСОБА_1 також не надав.

З урахуванням вищевказаної норми права, апеляційний суд вважає, що матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду, щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду першої та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимогист.33 КУпАПна накладено стягнення у межах санкції ч.1ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева