ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/787/20

Провадження №: 3/755/814/20

"07" лютого 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, встановила:

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 06.01.2020 о 23:20 год. керуючи транспортним засобом (автомобілем) «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Визволителів, 3-а у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу. При ДТП вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи таке.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3.б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4 ПДР).

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. (п. 12.1 ПДР).

Статтею 124 КУпАП встановлюється відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи водієм (посвідчення водія серії КІА № НОМЕР_2 ), у вказаній дорожній обстановці, вимог наведених Правил дорожнього руху не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена у розумінні ст. 251 того ж Кодексу належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 075950 від 06.01.2020, який складений уповноваженою на те особою у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 наведеного Кодексу та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження, -

при цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водія транспортного засобу;

- відомостями, що містяться у письмових поясненнях учасника ДТП - особи яка притягається до адміністративної відповідальності, а також його показами у суді, що узгоджуються між собою, стосовно часу, місця, способу, найменування транспортного засобу в частині обставин ДТП, зокрема механізму її настання, які кореспондуються з даними, що містяться у схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як слідує з доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який не оспорював фактичні обставини вчиненого діяння, під час керування ним автомобілем «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 у вказаних місці та час, зі швидкістю 50-60 км/год, в останнього лопнуло колесо, внаслідок чого вказаний автомобіль втратив керованість, та скоїв наїзд на металеву огорожу, що спричинило пошкодження бампера, капота, лівого та правого крила, радіатора, лівого та правого колеса вказаного ТЗ.

Таким чином, у судовому засіданні, на підставі досліджених доказів, які були сприйняті судом з точки зору належності та допустимості як дійсні встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання під час руху водієм ОСОБА_1 вищевказаних вимог ПДР, з технічних причин, що потягло пошкодження його транспортного засобу.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та дії ОСОБА_1 як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам та не становлять великої суспільної небезпеки.

Конкретні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з урахуванням даних про особу правопорушника, який зробив для себе відповідні висновки, вказують на те, що скоєним правопорушенням завдано шкоду лише транспортному засобу водія, у зв`язку з чим шкода державним чи громадським інтересам у цьому випадку відсутня, будь-яких претензій внаслідок дій останнього від третіх осіб не надходило, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, суд, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, стать, вік, репутацію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважає що сукупність встановлених обставин у даній справи свідчить про малозначність вчиненого правопорушення, та вважає за можливе, беручи до уваги завдання КУпАП, у даному конкретному випадку, звільнити порушника від адміністративної відповідальності, у порядку ст. 22 КУпАП, і обмежитись оголошенням йому усного зауваження.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адімністратвиного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст. 24, ч. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає пістав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 7, 22, 33-35, 124, 251, 252, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та в силу положень ст. 22 даного Кодексу звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. Бірса