Справа № 314/2844/20
Провадження № 3/314/921/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., за участю прокурора Никоненко Ю.Ю., секретар судового засідання Печонкіна В.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 09.01.2020 органом № 2326, РНОКПП НОМЕР_2 , інші відомості суду не відомі,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 301, складеним 23.06.2020, ОСОБА_1 будучи згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. ст. 3, 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 подав несвоєчасно, без поважних причин, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення).

У судове засідання, призначене на 13 годину 00 хвилин 28.12.2020, ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьова проти України» (п. 41) констатував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією було зазначено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута у Вільнянському районному суді Запорізької області, про що ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено. Згідно даних, відображених в протоколі, вбачається, що ОСОБА_1 достеменно відомо про наявність у провадженні суду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бути присутнім в судовому засіданні, оскільки був обізнаний про складання оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, йому було повідомлено про розгляд справи у Вільнянському районному суді Запорізької області, він сповіщався про час і місце розгляду справи, однак не вжив заходів для явки до суду, не подавав письмових заперечень проти протоколу, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Прокурор на притягненні ОСОБА_1 до відповідальності наполягала, вважає підстави достатніми.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.1, п.п. «а» і «в» п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством (після звільнення).

Як встановлено з матеріалів справи, наказом Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» Управління Державної пенітенціарної служби України від 07.08.2014 № 58О/С, ОСОБА_1 було призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

Наказом Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» Міністерства юстиції України від 03.08.2018 № 184/ОС, ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки за власним бажанням.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, відповідно є суб`ктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 45 даного Закону, ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), а саме 06.05.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, яким встановлено факт вчинення порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», витягом з веб/порталу сторінки публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», декларацією за 2018 рік (після звільнення), письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Докази, на яких ґрунтується протокол про скоєння корупційного правопорушення, походять з різних джерел, а тому не можуть вважатися однобічними і необ`єктивними.

ОСОБА_1 було відомо, що він є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, він був обізнаний з вимогами Закону, а тому був зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), у визначені Законом строки.

Оцінивши у сукупності докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. ст. 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За даними протоколу днем виявлення правопорушення є день складання протоколу, тобто 23.06.2020.

Разом з тим, складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлений фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під встановлені заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією. Суд звертає увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що декларацію (після звільнення) ОСОБА_1 подано 06.05.2019, матеріали перевірки Прокуратурою Запорізької області, стосовно порушника, направлено Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області 22.06.2020. Протокол складено лише 23.06.2020, тобто майже через рік.

Матеріали справи не містять відомостей початку проведення перевірки стосовно дотримання ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 звільнився 03.08.2018, декларацію (після звільнення) повинен був подати до 01.04.2019, тобто, інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції, згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», володіли вже 01.04.2019, що в даному випадку є найбільш вірогідним днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.

Аналогічний висновок щодо суті поняття «день виявлення правопорушення» зроблено з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 166/46/17 від 14.08.2018.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на момент розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 38, 283,284,287,294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом 10 днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н.М. Свідунович

28.12.2020