Справа № 624/798/20
№ провадження 3/624/318/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Лебідь Л.В., прокурора Мальцевої І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кегичівка, Харківської області адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, директора ПВКП «Технологія» та приватного підприємця, депутата Кегичівської селищної ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Кегичівським РВ ГУ МВС України в Харківській області 17.06.1997,

за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, роз`яснено,

в с т а н о в и в :

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшов протокол адміністративного правопорушення № 638 складений 26.10.2020 оперуповноваженим в УСР в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Димитрієвим О.А. стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом, ОСОБА_1 , будучи депутатом Кегичівської районної ради Кегичівського району Харківської області VII скликання, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700- VII є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, та в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону №1700- VII, несвоєчасно подала без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, а саме 02.06.2020. Ці дії кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, є місце роботи ОСОБА_1 , а саме Кегичівська селищна рада Кегичівського району Харківської області, за адресою: Харківська область, Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. Волошина, буд. 33, оскільки обов`язок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування виник у ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що остання є депутатом Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області.

Часом вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 02 червня 2020 року, тобто дата несвоєчасного подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Фактичним моментом виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 26 жовтня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 визнала, що дійсно подала несвоєчасно декларацію з запізненням на один день, проте умислу на порушення закону не мала. Повідомила, що вона є приватним підприємцем та повинна подавати податкову декларацію, строк подання якої був продовжений до 1 липня 2020 року. Тому, помилково вважала, що строк подання декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування також був продовжений до 1 липня 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні викладені в протоколі обставини підтримала, зазначила, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, несвоєчасно подала декларацію, а саме 2 червня 2020 року, а тому просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення в межах санкції статті ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини справи, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку за адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення серед інших є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КпАП України.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно рішення №12 від 09 листопада 2015 року Кегичівської селищної виборчої комісії по виборах депутатів Кегичівської селищної ради та селищного голови «Про реєстрацію депутатів Кегичівської селищної ради в одномандатних виборчих округах та Кегичівського селищного голови в єдиному виборчому окрузі» ОСОБА_1 була зареєстрована депутатом Кегичівської селищної ради VII скликання по виборчому округу №24.

Підпунктом «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Отже, відповідно до підпункту «б» пункту першого частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» депутат Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області VII скликання ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія цього Закону.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 2-1 розділу ХІІІ Перехідних Положень Закону України «Про запобігання корупції», встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період.

Відповідно до пункту 52-3 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, установити, що річна декларація про майновий стан і доходи за 2019 рік, визначена статтею 179 цього Кодексу, подається до 1 липня 2020 року, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу, коли така декларація може бути подана пізніше цього строку. При цьому вимоги підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 у 2020 році не застосовуються.

Отже в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Кегичівської селищної ради та суб`єктом декларування, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, строк подання якої був продовжений до 01 червня 2020 року, фактично ОСОБА_1 , подала декларацію 02 червня 2020 року, тобто з простроченням строку подання на 1 день.

Разом з тим, вимогами ст. 280 КУпАП, на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення покладено обов`язок з`ясувати не лише те, чи було вчинено діяння, але і питання винуватості особи у його вчиненні.

Згідно роз`яснень, які містяться в листі ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації…; 2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями; 3)суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена судовою палатою у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у неї умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються фактом самостійного внесення декларації до реєстру декларацій суб`єктом, що притягується до адміністративної відповідальності, на наступний день після закінчення строку. Оскільки законодавцем для подання різних видів декларацій були продовжені строки, терміни подання яких були різними, що дійсно для людини, не маючої відповідної освіти та досвіду могло призвести до плутанини та помилкового сприйняття особою змін у законі.

Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують ці твердження, в матеріалах справи не має.

Окрім цього, мотивів ОСОБА_1 на уникнення фінансового контролю отриманих доходів під час розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, суддею встановлено, що в бездіяльності ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУПАП, оскільки у неї були відсутні мотиви вчинити порушення закону. Поза її волею перебувало настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення особи до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6, 247, 287, 294 КУпАП суд, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана скарга до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.В. Крапівка