Справа № 266/5378/20
Провадження№ 3/266/2069/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Пантелєєв Дмитро Геннадійович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 85-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №003532 від 10.09.2020 року, ОСОБА_1 , 10 вересня 2020 року о 14:00 годині, на централізованому ринку «Застава» по пр.Будівельників, 60 в м.Маріуполі, здійснював зберігання та збут забороненого сітеснасного знаряддя лову раків -1 шт., без дозвільних документів. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.85-1 КУпАП.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.
За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 85-1 КУпАП, підтверджується дослідженими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 003532 від 10 вересня 2020 року, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.85-1 КУпАП, квитанцією №434 про отримання речей, фототаблицею.
Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 85-1 КУпАП.
При накладанні стягнення, суд враховує характер вчинення правопорушення, особу винного, ступінь вини, майновий стан, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85-1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції даної статті з конфіскацією забороненого знаряддя лову.
Крім того, відповідно дост. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 гривень.
Керуючись ст. ст.40,221,268,283,284, ч. 1 ст.85-1 КУпАП, суд-
П О С Т А Н О В И В :
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з моменту винесення постанови.
Суддя: Д.Г.Пантелєєв