Провадження № 33/824/434/2020 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бурнашева П.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Бурнашева П.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 серпня 2019 року, о 04 годині 15 хвилин, у м. Києві, по вул. Березняківській, 28, керував автомобілем марки «Daewoo Matiz», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисника Бурнашева П.В. указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що зібрані матеріали не містять жодного доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. На спростування пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, захисник звернув увагу на постанову від 13.08.2019 року якою ОСОБА_1 працівником поліції було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП по факту його перебування 13.08.2019 року о 05 годині 00 хвилин в громадському місці у стані алкогольного сп`яніння. На переконання захисника, дана постанова поліцейського від 13.08.2019 року спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Не доводили факту керування і пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зміст яких не давав підстав для переконливого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Зі змісту рапорту, складеного 13.08.2019 року поліцейськими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вбачається те, що працівники поліції особисто не були свідками факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом на місці події, що також підтверджується і відеозаписом із нагрудної камери поліцейського. Окремо захисник вказав на істотні порушення вимог Інструкції допущених працівниками поліції у ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, які проявилися в ігноруванні вимоги про оформлення направлення водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я у випадку його відмови від проходження відповідного огляду на місці події. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бурнашева П.В., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи і просили скаргу задовольнити, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятися у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, що і було поставлено у вину ОСОБА_1 . Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Вимог цих нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, матеріали справи не містять достатньої кількості доказів, які би указували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що дало би поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння. Так матеріали справи не містять жодного доказу, який би указував на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 чи будь-яким іншим способом самі безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Із наданого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, вбачається, що у ході фіксації поліцейськими адміністративного правопорушення ними не заперечувалося те, що вони не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , чи у будь-якій інший спосіб безпосередньо виявили факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Із цього ж запису вбачається те, що ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом. Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_2 , на які посилались поліцейські як на доказ факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд звертає увагу на те, що ці пояснення не містять жодних фактичних даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки із першочергового змісту пояснень вбачається те, що свідок указав лише, на те, що водій автомобіля Део Матіз НОМЕР_1 рухався по парковці. Із цих пояснень не можливо зробити однозначний висновок про те, хто був цим водієм, та що малось на увазі під словосполученням "водій рухався по парковці". В подальшому у поясненні є запис про те, що за кермом перебував ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дати, коли був зроблений цей запис, саме пояснення не містить. Будь-яких даних про те, яким чином свідку стали відомі ідентифікаційні дані ОСОБА_1 , у тому числі і дата його народження матеріали справи не містять. На неодноразові виклики до суду, для усунення зазначених суперечностей у поясненнях свідок ОСОБА_2 не відреагував, а зазначені суперечності усунуті не були.

Суд звертає увагу на те, що пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не містять жодних даних про керування останнім транспортним засобом.

Відповідно до реплік поліцейських, виказаних ними у ході відеофіксації події правопорушення за допомогою нагрудних камер, факт керування ОСОБА_7 автомобілем стверджувався відеозаписом із камери спостереження. Між тим будь-яких відеозаписів, що підтверджували би цей факт, до матеріалів справи не додано.

Судом апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які пояснили те, що як під час вживання алкогольних напоїв, так і після їх вживання ОСОБА_1 автомобілем не керував, мав намір залишити його на стоянці та переночувати у бабусі, яка мешкає неподалік. Ці пояснення зібраними у справі доказами не спростовані і частково стверджуються документами, які надані стороною захисту щодо ОСОБА_10 із яких можливо зробити висновок про те, що вона дійсно є бабусею ОСОБА_1 і мешкає неподалік того місця, де відбувалися зазначені вище події.

Наведені вище обставини викликають сумнів у доведеності того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що є необхідним для притягнення його до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Здійснивши тлумачення цього сумніву відповідно до ст. 62 Конституції України на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності суд приходить до висновку про не доведеність зазначеної вище обставини, яка в свою чергу указує на недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Неврахування наведеного призвело до хибних висновків судді місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

У звязку із цим постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бурнашева П.В. задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк