Справа № 522/8656/19
Провадження № 3/522/6193/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М. розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з УЗЕ в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл, Одеської області, громадянин України, з вищою освітою, суддя у відставці, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

- за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №409/2019 від 16 травня 2019 року, наказом голови арбітражного суду Одеської області від 30.06.2000 року № 69-к ОСОБА_1 призначено суддею арбітражного суду Одеської області.

03.07.2000 року ОСОБА_1 склав присягу судді.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 1 частини першої статті 3 Закону «Про запобігання корупції» ( далі Закон), він є суб`єктом на якого поширюється дія Закону.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 03.04.2018 року № 982/0/15-18 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Одеської області у відставку, та наказом голови Господарського суду Одеської області від 13.04.2018 року №4-к відраховано зі штату суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення зазначає, що ОСОБА_1 будучи суддею, а також особою, яка припиняє виконувати функції держави, в порушення строку, визначеного на підставі Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 року, несвоєчасно подав електронну декларацію перед звільненням 17.04.2018 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КК України.

У зв`язку із систематичною неявкою особи, стосовно якої складено протокол, не зважаючи на належне сповіщення, постановою судді від 05.07.2019 року провадження по справі зупинене, до встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 .

Однак, зважаючи на значний сплив часу, приходжу до висновку про можливість розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності особи, стосовно якої його складено.

В ході судового розгляду, були досліджені наступні документи:

- протокол про адміністративне правопорушення №409/2019 від 16 травня 2019 року;

- рапорт;

- послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування» ОСОБА_1 ;

- копії документів, що стосуються призначення та звільнення із посади судді ОСОБА_1 .

Ознайомившись із наведеними документами, суддя приходить до висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім цього, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством

Відповідно до ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Діяльність Конституційного Суду України ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, обґрунтованості та обов`язковості ухвалених ним рішень i висновків.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 152 Конституції України Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 2020 року № 13-р/2020, у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України „Про запобігання корупції, Кримінального кодексу України, пункти 6, 8 частини першої статті 11, пункти 1, 2, 6101, 12, 121 частини першої, частини другу п`яту статті 12, частину другу статті 13, частину другу статті 131, статтю 35, абзаци другий, третій частини першої статті 47, статті 4851, частини другу, третю статті 52, статтю 65 Закону України „Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року № 1700VII зі змінами визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Так, у вказаному Рішенні зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку про неконституційність окремих положень Закону № 1700, що стосуються повноважень Національного агентства з питань запобігання корупції в частині контрольних функцій (контролю) виконавчої влади над судовою гілкою влади, а саме: повноважень та прав Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноважених осіб та уповноважених підрозділів з питань запобігання та виявлення корупції, особливостей врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, обліку та оприлюднення декларацій, контролю та перевірки декларацій, встановлення своєчасності подання декларацій, повної перевірки декларацій, моніторингу способу життя суб`єктів декларування, додаткових заходів здійснення фінансового контролю, відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

Зважаючи на вказані обставини, суддя приходить до переконання про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так як відповідно до рішення Конституційного Суду України, визначено неконституційним здійснення контрольних функцій над судовою гілкою влади, у тому числі відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, у тому вигляді, в якому на даний час передбачено в Законодавстві.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, за вказаних обставин є недопустимим, а тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 247, 254, 256, 278, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Приморського

04.11.2020