30.12.2020 Єдиний унікальний № 368/742/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 368/742/20

Провадження № 3/371/294/20

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О.,

за участю:

прокурора Остапенка Ю.А.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , яка займає посаду судді Кагарлицького районного суду Київської області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 26 листопада 2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адміністративному стягненню протягом року не піддавалася,

за ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду судді Кагарлицького районного суду Київської області, будучи суб`єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 15 ч. 1 ст. 1, ч.1 ст. 45 даного Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10 червня 2016 року № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», була зобов`язана до 00 год. 00 хв. 1 квітня 2019 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

За відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, щорічну декларацію за 2018 рік ОСОБА_1 подала 12 серпня 2019 року о 16 год. 13 хв. (унікальний ідентифікатор декларації 7148603f-7148-4b3f-abcd-а208cbff43da), тобто з порушенням встановлених Законом строків.

Згідно послідовності дій користувача реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , 12 серпня 2019 року нею створено чернетку декларації (унікальний ідентифікатор декларації -7148603f-7148-4b3f-abcd-а208cbff43da), заповнено та переглянуто декларацію, підписано кваліфікованим цифровим підписом та подано.

За вчинення вказаних дій головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя-уповноважена особа Національного агентства з питань запобігання корупції 8 липня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила, що не мала умислу на несвоєчасне подання декларації, вчинила необхідні дії для подання декларації та вважала, що декларація подана своєчасно.

Зазначила, що корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи та своєчасно подати декларацію, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умислу приховати будь-які відомості про себе, не заповнювати декларацію, не своєчасно її подати, вона не мала.

28 березня 2019 року вона заповнила декларацію і натиснула кнопку «Перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису». При цьому, вважала, що подала електронну декларацію у встановлений законом строк. Лише після отримання повідомлення, що її декларація не подана, вона знову зайшла до реєстру і побачила, що дійсно декларація не пройшла. Після чого виконала всі кінцеві дії для подачі декларації та впевнилась в тому, що вона подана.

Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, просила закрити порушену відносно неї справу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши прокурора, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до рішення Київської обласної ради народних депутатів № 41-03-ХХІІ від 27 квітня 1995 року, ОСОБА_1 обрано на посаду судді Кагарлицького районного суду Київської області безстроково.

Згідно з пунктами 6, 7 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції; подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону судді є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону.

На ОСОБА_1 поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» і, на підставі підпункту «ґ» пункту 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, вона є субєктом відповідальності за вчинення правопорушень, повязаних з корупцією.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, щорічна декларація суб`єкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10 червня 2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089, затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною першою Форми визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми.

З огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 була зобов`язана до 00 год. 00 хв. 1 квітня 2019 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Диспозицією ст. 172-6 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено такі обставини.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, щорічну декларацію за 2018 рік ОСОБА_1 подала 12 серпня 2019 року о 16 год. 13 хв. (унікальний ідентифікатор декларації - 7148603f-7148-4b3f-abcd-а208cbff43da).

Згідно інформації НАЗК про послідовність дій користувача ІТС Реєстру ОСОБА_1 , 19 березня 2019 року ОСОБА_1 почала здійснювати дії по заповненню декларації, створила чернетку, заповнила/переглянула частину розділів декларації. 28 березня 2019 року ОСОБА_1 продовжила заповнення розділів декларації та цього дня о 16 годині 27 хвилини нею було натиснуто кнопку «перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису».

Наступний вхід до реєстру було здійснено 12 серпня 2019 року.

У вказаний день о 16 годині 13 хвилин після заповнення розділів декларації ОСОБА_1 натиснула кнопку «Перейти на сторінку накладення кваліфікованого електронного підпису», та успішно подала декларацію.

Дані з інформації НАЗК про послідовність дій користувача вказують на ті обставини, що, з метою виконання вимог закону щодо подачі декларації, ОСОБА_1 внесла до декларації необхідні відомості та намагалася продати електронну декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій.

Встановлено, що ОСОБА_1 добросовісно вважала, що нею виконано всі необхідні дії для вчасної подачі електронної декларації і така декларація подана нею у встановлений законом строк. Вона не мала наміру ухилятися від обов`язку подавати декларацію та приховувати свій майновий стан.

Лише після отримання повідомлення, що її декларація не подана, вона знову зайшла до реєстру, переконалася в тому, що декларація збережена в чернетці, 12 серпня 2019 року виконала всі кінцеві дії для подачі декларації та впевнилась в тому, що вона подана.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, що в свою чергу означає, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації .

Вказана позиція висвітлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз`ясненнях «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 6 жовтня 2010 року (справа N 1-27/2010).

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості.

За змістом вказаної статті особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Обов`язок доводити вину, як складова презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суддя зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно досліджувати всі обставини справи і давати їх правильну правову оцінку. Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами.

Докази наявності у ОСОБА_1 прямого умислу, спрямованого на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, особами, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження у справі, суду надано не було.

При розгляді справи не доведено, що ОСОБА_1 мала умисел на несвоєчасне подання щорічної декларації та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, умислу приховати будь-які відомості про себе, не заповнювати декларацію та не подавати її ОСОБА_1 не мала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, що полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації, та, відповідно, про відсутність в діянні, що мало місце, обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.

ОСОБА_1 мала намір подати електронну декларацію та вчинила всі дії, щоб її подати до Реєстру, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП через відсутність умислу на неподання електронної декларації.

Встановлені обставини є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області впродовж десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук