Провадження № 3/734/1964/20 Справа № 734/3634/20
ПОСТАНОВА
іменем України

18 грудня 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Анохін А.М. розглянувши матеріали справи, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, місце служби: військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , старший солдат, за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу КІЧРН №373 від 17.12.2020 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 з 27.03.2020 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . 15ю12ю2020 о 11 год. 00 хв. Самовільно залишив своє місце служби без поважних причин. У військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 був відсутній у період з 11 год. 00 хв. 15.12.2020 по 17 год. 00 хв. 15.12.2020, тобто протягом 6 год. 00 хв. Правопорушення вчинено в умовах дії особливого періоду.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в адміністративному протоколі.

Суддя, дослідивши матеріали справи, які надійшли з Військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 , приходить до наступного.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджуються наданими суду матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення КІЧРН № 373 від 17.12.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, дане правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що діє на території України з 2014 року, а тому ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Згідно з частиною третьою 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Обставин, що згідно ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З врахуванням конкретних обставин скоєного, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та керуючись ст. ст. 172-11, ст. 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя А.М.Анохін