ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 Справа №607/26171/19

м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №196413 від 03 листопада 2019 року, ОСОБА_1 03 листопада 2019 року о 01 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Крушельницької, керував автомобілем «Mazda 323», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосування технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» та огляду в КМП «ТОМЦСМЗ» ТОР відмовився в категоричній формі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином, забезпечивши явку свого представника адвоката Дзюба П. П.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Дзюба П.П. в судовому засіданні щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечив, свої заперечення обґрунтовував наступним: в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 03 листопада 2019 року згідно яких 03 листопад 2019 року близько 02 год. 15 хв., за адресою м. Тернопіль, вул.С.Крушельницької вони були залучені працівниками патрульної поліції в якості свідків під час перевірки громадянина ОСОБА_1 , який зі слів поліцейських керував транспортним засобом, для визначення стану алкогольного сп`яніння останнього . В присутності свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, на що він відмовився. В поясненнях відсутні відомості про повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 можливості здати аналіз крові в медичному закладі м. Тернополя, а також не вказані причини відмови ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6810; відсутні відомості про діючу повірку газоаналізатора .

Окрім того, на за його клопотанням судом вживалися заходи для забезпечення явки свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання, однак останні в судові засідання не з`являлися. Повістки про виклик зазначених вище осіб, надсилались судом за вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення адресами. Однак вищевказані свідки в судове засідання не з`явились, повторно, судові повістки повернулись до суду із відміткою почти «за закінченням терміну зберігання» та «відсутній адресат» .

Згідно п.d ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має окрім іншого такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Всупереч вказаному, у зв`язку з неявкою в судові засідання свідків, суд позбавлений можливості реалізації права ОСОБА_1 , передбаченого п. d ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, сторона захисту керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому вважає недоведеним факт керування ОСОБА_1 03 листопада 2019 року близько 01 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Крушельницької транспортним засобом через відсутність показів в суді осіб-свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відповідно: 1.обґрунтованого сумніву в достовірності письмових показів свідків від 03 листопада 2019 року в вигляді пояснення; 2. неможливості встановлення їх особистості за допомогою їх особистого документу, що містить фотокартку які відсутні в матеріалах адміністративної справи; 3. підтвердження або спростування відомостей зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин сторона захисту вважає, що в сторони обвинувачення відсутні достатні та об`єктивні докази того факту, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та від медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відповідно до визначеної законом процедури .

Дослідивши матеріали справи, суд , приходить до наступного .

Згідно ст. 129 Конституції України, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції законів України та на засадах верховенства права. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. №1402-VIII встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно частинам 1, 3 ст. 7 вказаного Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом; доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Енгель на інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини(Ozturk v. Germany), пункт 54;Лутц проти Німеччини(Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним» в розумінні ЄСПЛ.

Згідно п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має окрім іншого такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Всупереч вказаному у зв`язку з повторною неявкою неявкою в судові засідання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , повернення на адресу суду судових повісток із відміткою почти «за закінченням терміну зберігання» та «відсутній адресат», незабезпечення їх явки в судові засідання працівниками поліції, суд позбавлений можливості реалізації права ОСОБА_1 , передбаченого п.d ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст.62 Конституції України.

Відповідно до вимог п. 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України по адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись частиною 1 статті ст. 130, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 248, 251, 266, 283, 284 Кодексу України по адміністративні правопорушення , суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України по адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка