Провадження № 3/643/4071/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2020 року о 17:00 год. знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , 1980 року народження, не приділяла певної уваги до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2006 року народження, внаслідок чого останній вчинив спробу суіциду, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за зазначеною у протоколі адресою. Крім того, ОСОБА_1 було направлено SMS-повідомлення щодо виклику в судове засідання на 10.11.2020 р. на номер мобільного телефона, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане повідомлення, відповідно до довідки про доставку SMS, ОСОБА_1 отримала 02.11.2020 року, однак у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність за наявними у справі доказами.

У відповідності до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій нормст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 308173 від 16.09.2020, поясненнями ОСОБА_1 зазначеними у протоколі, відповідно до яких, вона зобов`язується посилити контроль за вихованням сина, даними рапорту, в якому зафіксовано спробу самогубства неповнолітнім ОСОБА_3 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який пояснив, що він посварився з матір`ю та хотів вистрибнути з 9 поверху, свідоцтвом про народження.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною в повному обсязі.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Керуючись ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

При вирішенні питання про відповідальність суд враховує дані щодо особи, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, та визнає обставинами, які пом`якшують відповідальність, а саме ставлення до події, відсутність тяжких наслідків, самі обставини правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 420 грн. 40 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, 184, 251-252, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко