Справа № 946/6580/20
Провадження № 3/946/2096/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2020 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Яковенко І.А., притягуваного ОСОБА_1 , захисниці Корецької Л.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, самозайнятого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОПКП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 074284, складеного інспектором роти з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Андрєєнко О.В., 12 жовтня 2020 року о 05:30 годині ОСОБА_1 в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Шевченка, 3, керував транспортним засобом «Ford Mondeo» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу № 61 від 12.10.2020 р., за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з таких підстав.

Так, притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що 11 жовтня 2020 року о 18:00 годині він зустрівся з друзями, він вжив пляшку безалкогольного пива, вони поїхали до ресторану «Зейтун», в який не заходили, а стояли біля нього та спілкувались, друзі вживали алкоголь, а він ні, оскільки був за кермом. Близько 05:00 години ранку наступного дня він зібрався їхати до дому, за ним поїхали співробітники служби охорони та зупинили його, викликали співробітників поліції. Він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, після чого одразу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Однак, з даними протоколу медичного огляду він не погодився, у проведенні повторного медичного огляду йому відмовили.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що з притягуваним ОСОБА_1 він перебуває у дружніх відносинах. Він з друзями перебував з притягуваним увесь вечір неділі приблизно з 17:00 години до того моменту, як автомобіль притягуваного близько з 03:00 по 05:00 годину зупинили співробітники служби охорони. Вони перебували біля ресторану «Зейтун» у м. Ізмаїл, але в середину не заходили, були на вулиці біля автомобіля та вживали алкоголь. У проміжок вказаного часу він відлучався на деякий час, та ОСОБА_1 не постійно перебував у полі його зору. Вони з друзями вживали алкоголь, а притягуваний відмовлявся від цього, притягуваний на початку зустрічі випив лише пляшку безалкогольного пива, але особисто він не дивився, що це за пиво було. На його думку, підстав для зупинки автомобіля співробітниками служи охорони не було, тому що вони не перевищували швидкість руху, правила не порушували. ОСОБА_1 пройшов огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння, після чого вони поїхали додому.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що з притягуваним ОСОБА_1 він перебуває у дружніх відносинах, в неділю вони з ОСОБА_2 подзвонили ОСОБА_4 та попросили його їх возити на своєму автомобілі, тому що вони вживали алкогольні напої. ОСОБА_4 приїхав до них близько 01:00 години, коли вони випивали біля караоке-бару «Зейтун». Сам ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав, однак він не завжди знаходився в полі його зору, і притягуваний на деякий час від`їжджав від них. Близько 04:00 години вони їхали додому та їх зупинили співробітники охорони, він був присутнім під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 та поїхав разом з ним у заклад охорони здоров`я. Після усіх вказаних подій вони поїхали додому.

Але суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вони є непослідовними та суперечливими між собою, у тому числі в частині часу, коли вони зустрілись з притягуваним, часу спільного проведення дозвілля. Крім того, показання свідків не можуть свідчити про те, що притягуваний взагалі не вживав алкоголь в той вечір, оскільки він не постійно перебував в полі їх зору та відлучався на деякий час. Надання свідками суперечливих показань суд пов`язує з їх бажання ввести суд в обману з метою уникнення притягуваним відповідальності, оскільки вони є друзями між собою. Крім того, показання свідків не можуть бути належними доказами відсутності стану сп`яніння у притягуваного, оскільки ці обставини встановлюються у чітко визначеному чинним законодавством порядку, який буде наведено нижче, яким не передбачена можливість встановлення чи спростування стану сп`яніння особи на підставі показань свідків.

Крім того, суд також критично оцінює і не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що невилучення поліцейськими у ОСОБА_1 посвідчення водія вказує на те, що висновки поліцейських щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння є сумнівними, оскільки це не відноситься до обставин правопорушення, а є заходами забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, незастосування яких не може свідчити про відсутність правопорушення.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції(далі огляд на стан сп`яніння), а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного закладу № 61 від 12.10.2020 р.

Враховуючи, що стан сп`яніння у особи виникає виключно внаслідок вживання особою речовин, що здатні викликати такий стан, то він не може бути встановлений виключно на підставі особистих спостережень уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою. Саме тому органами державної влади України на законодавчому рівні врегульований порядок огляду водія на стан сп`яніння з метою об`єктивного виявлення чи спростування наявності такого стану. У зв`язку з цим, незважаючи на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП про те, що джерелом доказів є, у тому числі, і протокол про адміністративне правопорушення, один лише протокол про адміністративне правопорушення без наявності передбачених встановленим чинним законодавством інших обов`язкових документів, здобутих з дотриманням встановленого порядку, не може свідчити про наявність у особи стану сп`яніння, а, отже, і підстав для її притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкція).

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі огляд на стан сп`яніння), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ж ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан сп`яніння або щодо перебування, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан сп`яніння, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 розділу І Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: поведінка, що не відповідає обстановці, яка і була виявлена поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , що підтверджується переглянутим содом відеозаписом, а тому були підстави для проведення його огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

З п. 7 розділу ІІ Інструкції випливає, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Тому суд відкидає посилання сторони захисту на те, що точка відліку стану сп`яніння в 0,2 ‰ алкоголю в крові є помилковою та законодавством не встановленим, а також на те, що експерти-наркологи вважають, що концентрація етилового спирту в крові воді до 0,3 ‰ може бути обумовлена ендгенним (природним) рівнем алкоголю в організмі без жодного вживання алкогольних напоїв, оскільки такі твердження не засновані за чинному законодавстві та суперечать наведеному п. 7 розділу ІІ Інструкції, з якого чітко випливає, що стан алкогольного сп`яніння під час огляду з використанням спеціальних технічних засобів встановлюється в разі перевищення показника цього засобу більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Суд також не погоджується з позицією сторони захисту про те, що проведення лабораторних досліджень при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим, оскільки вона повністю спростовується положеннями п. 7 розділу ІІІ Інструкції, яким встановлене обов`язкове проведення таких досліджень виключно на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Жодним пунктом вказаної Інструкції, а також жодним іншим нормативним актом, у тому числі і ст. 266 КУпАП, не передбачене обов`язкове проведення лабораторних досліджень при проведенні у медичному закладі огляду на стан саме алкогольного сп`яніння.

З п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції випливає, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння є лише підставою для проведення такого огляду закладом охорони здоров`я, і не може свідчити про стан сп`яніння. Крім того, наведеним законодавчими актами не передбачена обов`язкова видача та/або долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд чи будь-яких інших документів, а також складання їх в декількох екземплярах, окрім як акту огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (п. 10 розділу ІІ Інструкції) та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п. 20 розділу ІІІ Інструкції). Вказане, а також системне тлумачення ст. 266 КУпАП та Інструкції дозволяє дійти висновку, що виключно акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння є належними доказами перебування водія у стані сп`яніння. Усі інші документи, що складаються в ході процедури огляду на стан сп`яніння, не можуть бути підставою встановлення наявності стану сп`яніння у особи, а тому не є належними доказами. Більше того, п. 19 розділу ІІІ Інструкції імперативно встановлено, що акт медичного огляду особи, на підставі якого і видається висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Саме тому при виконанні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достатньо надати належні та допустимі докази, що складені з дотриманням вимог чинного законодавства, які би свідчили про доведеність стану сп`яніння, тобто вищенаведені акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якщо огляд проводився поліцейським, або ж висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, якщо огляд проводився в закладі охорони здоров`я. При цьому така особа не зобов`язана надавати інші документи, надання яких чинним законодавством прямо не передбачено.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, у тому числі і сторона захисту, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Тому одні лише сумніви сторони захисту у достовірності та допустимості наданих протилежною стороною доказів без доведення належними та доступними засобами їх спростування не може автоматично свідчити про недопустимість таких доказів. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення на тій підставі, що у матеріалах справи відсутні певні документи, обов`язкове надання яких не встановлено чинним законодавством, а саме направлення водія на огляд транспортного засобу, роздруківки повторного тестування на стан сп`яніння з технічного пристрою, документ, яким підтверджується право медичного закладу на проведення огляду на стан сп`яніння, документ, який свідчить про проходження лікарем, що провів огляд, тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, а також акт медичного огляду. Свою правову позицію сторона захисту відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України має довести відповідними доказами, яких суду надано не було. А перебирання судом на себе функцій захисту шляхом збирання доказів з метою підтвердження її правової позиції при наявності можливості та обов`язку щодо збирання цих доказів у самої сторони захисту, суперечитиме фундаментальним принципам змагальності та рівності сторін.

Але, разом з цим, заслуговують на увагу посилання сторони захисту на те, що результати медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами.

З п. п. 16, 20 розділу ІІІ Інструкції випливає, що за результатами огляду на стан сп`яніння на підставі акта медичного огляду за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції, складається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість (далі висновок медичного огляду) в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Як було вище наведено, саме цей висновок медичного огляду і є належним доказом перебування особи у стані сп`яніння у випадку проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Однак, в порушення наведеної ч. 4 ст. 266 КУпАП та Інструкції у матеріалах справи, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, відсутній такий висновок медичного огляду, натомість, до матеріалів долучений протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (далі протокол медичного огляду) за формою №129/о, затвердженою наказом МОЗ України від 27.12.1999 р. №302, та скасованою наказом МОЗ України від 26.10.2009 р. №774.

Шляхом порівняння судом встановлено, що протокол медичного огляду, що долучений до матеріалів справи, не відповідає встановленій чинним законодавством формі висновку медичного огляду, затвердженій Інструкцією, якою і має бути встановлений стан сп`яніння. Зокрема, у протоколі медичного огляду, долученого до матеріалів, відсутні дані щодо акту медичного огляду та його реквізитів, тоді як у формі висновку медичного огляду вони є обов`язковими.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Крім того, ч. 5 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тому, з урахуванням показника у 0,28 проміле алкоголю в крові, зазначеного у протоколі щодо результатів медичного огляду, розмір якого максимально наближений до мінімально допустимої межі, а також того, що висновок медичного огляду в порядку та у відповідності до ст. 266 КУпАП та Інструкції не складався, а наявний протокол щодо результатів медичного огляду складений з порушенням вимог Інструкції, то його зміст викликає у суду обґрунтовані сумніви, у зв`язку з чим в силу наведених положень п. 22 розділу ІІІ Інструкції та ч. 5 ст. 266 КУпАП він, а також і сам огляд слід вважати недійсними.

Таким чином особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих та достатніх доказів підтвердження керування притягуваним ОСОБА_1 у стані сп`яніння, а, отже, і наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови виготовлений 13 листопада 2020 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко