П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року . м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Качора С.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого адміністратором ТзОВ «Супер перспектива», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352050 від 09.11.2020 року. ОСОБА_1 01.11.2020 року о 23 год. 35 хв. на пл. Ринок, 11 у м. Львові, працюючи адміністратором закладу «Ерос», який працював та приймав відвідувачів, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 та вимоги Постанови Кабінету Міністрів №956 від 13.10.2020 року із внесеними змінами.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив, зазначив, що він працює адміністратором у ТзОВ «Супер перспектива». 09.11.2020 року до нього зателефонували працівники поліції та попросили його з`явитись до Галицького ВП ГУНП у Львівській області. Прибувши за викликом до Галицького ВП ГУНП у Львівській області, йому стало відомо, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно є адміністратором закладу «Ерос», однак 01.11.2020 року заклад для відвідувачів не працював, і він сам не знаходиться на робочому місці, а перебував на вулиці біля закладу, як перехожий. У зв`язку із цим, просить провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Качор С.Б., у судовому засіданні, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУПАП заперечив. Зазначив, що, згідно із загальними умовами і правилами щодо надання послуг за договором про надання послуг від 21.09.2020 року, виконавцеві ОСОБА_1 , серед іншого заборонено самостійно вирішувати питання організації роботи та режиму закладу. Зважаючи на це, представник ОСОБА_2 стверджує, що оскільки, ОСОБА_1 , не є суб`єктом господарювання, то справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

Заслухавши думку ОСОБА_1 , та представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Качора С.Б., дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Всупереч наведеному, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352050 від 09.11.2020 року не вказано яку саме статтю Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушив ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на підпункти чи пункти Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року (у відповідній редакції), та Постанови Кабінету Міністрів України №956 від 13.10.2020 року, які, на думку особи, що склала протокол, порушив ОСОБА_1 . Відсутність посилань на відповідну норму свідчить про те, що протокол не містить викладу та опису об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3КУпАП.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків правопорушення, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, з врахуванням кількості очевидців інкримінованої події. Суд позбавлений можливості виклику вказаних осіб для дачі пояснень в судовому засіданні.

В матеріалах справи міститься рапорт інспектора ДОП Галицького ВП ГУНП у Львівській області Горбового С. від 09.11.2020 року, однак можливість уточнення кваліфікації дій особи згідно з рапортом чи внесення змін до протоколу про адміністративне правопорушення шляхом написання рапорту працівником поліції не передбачена КУпАП чи Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем.

Дана позиція викладена зокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року № 489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі №524/5741/16-а Верховний Суд зазначено, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Крім того, судом досліджений долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис. Однак такий не містить зазначення дати його створення та місця фіксації. Відтак, ідентифікувати місце здійснення фотозйомки не вбачається за можливе.

Статтею 40 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи і дослідженому у судовому засіданні, всупереч Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299, безперервна відеофіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилась. На фрагментах відеозаписів відображено спілкування працівників патрульної поліції з невідомим особами, встановити особу ОСОБА_1 на відеозаписі неможливо, що є порушенням норм, передбачених вищевказаною Інструкцією, оскільки таке спілкування мало б бути зафіксовано безперервно.

Також, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №352050 від 09.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 є адміністратором у ТзОВ «Супер перспектива», що розташований за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 11

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до загальних умов і правил щодо надання послуг за договором про надання послуг від 21.09.2020 року від 21.09.2020 року, виконавцеві ОСОБА_1 , серед іншого заборонено самостійно вирішувати питання організації роботи та режиму закладу. У даному випадку ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та власником ТзОВ «Супер перспектива», доказів про наявність у нього повноважень щодо надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів) не надано, відтак він в розумінні ст.44-3 КУпАП є не суб`єктом вказаного правопорушення

Також матеріали справи не містять даних про настання будь-яких негативних наслідків у результаті проведеного масового заходу.

Тобто, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Зважаючи на зазначене, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7,44-3, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Юрків О.Р.