ПОСТАНОВА

іменем України

16 квітня 2020 рокуСправа №451/1547/19
Провадження № 3/451/222/20

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., з участю серртаря Загайської І.В., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Львівській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТзОВ «Агрологістика», з середньою освітою, одруженого, не інвалід, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Із протоколу, серії ДПР18 №067901 від 28.10.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 05.11.2019 року, о 14 год. 22 хв., в м.Львів, по вул. Личаківська, 217, керуючи автомобілем ``Volvo FH`` д.н.з. НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом цистерна ``Magyar SR 34 ESRA`` д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки ``Mercedes-Benz Z200`` д.н.з. НОМЕР_4 , як наслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3(б), 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Із протоколу, серії ДПР18 №067902 від 06.11.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 05.11.2019 року, о 14 год. 22 хв., в м.Львів, по вул.. Личаківська, 217, керуючи автомобілем ``Volvo FH`` д.н.з. НОМЕР_2 зі спеціалізованим напівпричепом цистерна ``Magyar SR 34 ESRA`` д.н.з. НОМЕР_3 , будучи причетним до ДТП залишив місце події, не повідомивши про це орган чи підрозділ поліції, чим порушив вимоги п.2.10 (а,д) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні 3 грудня 2019 року ОСОБА_1 свою вину не визнав, надав письмові пояснення по справі, які підтримав у судовому засіданні (а.с.30-31).

В судовому засіданні 3 грудня 2019 року захисник ОСОБА_1 - Фрей Андріан Васильович підтримав письмові пояснення ОСОБА_1 , звертав увагу суду на те, що протоколи не відповідають обставинам справи, як і схема місця ДТП, оскільки ДТП, якщо воно й мало місце, відбулося на вул.Ромоданівська у м.Львові, а не Личаківська, 217 як зазначено у протоколі, так як ОСОБА_1 рухався по вул.Ромоданівська та повертав на вул.Личаківську у м.Львові. Відчути чи побачити, що він зачепив автомобіль ОСОБА_1 не мав змоги, оскільки автомобіль довгий та гримезний. Окрім цього, просив врахувати, що ОСОБА_1 не було необхідності залишати місце події, оскільки його автомобіль має страховку і в разі ДТП у нього наступає в страхове відшкодування, він має розуміння, що у разі незафіксування ДТП страхова усувається від відшкодування.

3 грудня 2020 року ОСОБА_2 повідомив суду, що був притягнутий працівниками поліції до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортного засобу.

В судовому засіданні 3 грудня 2020 року представник потерпілого Миколайчук Орест Ігорович пояснив, що протоколи про адміністративні правопорушення складені працівниками поліції відповідно до чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 ніяких зауважень не подавав, а лише про них заявляє в судовому засіданні, тому його пояснення не заслуговують на увагу.

У судовому засіданні 16 квітня 2020 року захисник ОСОБА_1 - Фрей Андріан Васильович просив закрити провадження за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки вини ОСОБА_1 не встановлено, так як у протоколі чітко не зазначено час та місце вчинення такого, протокол складено поверхнево, очевидців не допитано, жодних доказів у матеріалах справи немає. Щодо залишення місця ДТП то вини ОСОБА_1 також немає, оскільки він не мав фізичної можливості відчути зіткнення, а тому просить закрити в цій частині за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого122-4 КУпАП.

У судовому засіданні 16 квітня 2020 року ОСОБА_2 звертав увагу суду на те, що водій перед початком руху повинен пересвідчитись у справності автомобіля, а ОСОБА_1 , коли виявив пошкодження свого автомобіля поліції не повідомив, що свідчить про те, що водій умисно залишив місце ДТП.

В судовому засіданні 16 квітня 2020 року представник потерпілого Миколайчук Орест Ігорович просив суд врахувати, що протоколи про адміністравтині правопорушення складені працівниками поліції відповідно до чинного законодавства, у них чітко зазначено час та місце його вчинення та у матерілах справи наявно достатньо доказів вини ОСОБА_1 . Окрмі цього, звертав увагу суду, що у поясненнях до протоколів та поясненнях від 3.12.2019 року ОСОБА_1 визнає свою. Просив суд, при закритті провадження у справі за строком, вирішити питання щодо винності особи.

На підтвердження винності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суду подано: протокол серії ДПР18 №067901 від 28.10.2019 року (а.с.1); протокол серії ДПР18 №067902 від 06.11.2019 року (а.с.18); схему місця ДТП від 05.11.2019 року (а.с.3); рапорт поліцейського Каблучкова ОСОБА_3 від 05.11.2019 року (а.с.4); письмові пояснення ОСОБА_2 від 05.11.2019 року (а.с.5); письмові пояснення ОСОБА_1 від 05.11.2019 року (а.с.6); копію паспорта, що посвідчує особу ОСОБА_1 (а.с.7), копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.8-9); копії полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10-11); фотокопії транспортних засобів (а.с.12-15).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.124 КУпАП, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні відповідно.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.124 КУпАП України особа несе відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Так, відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.13.1. Правил дорожнього руху України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Поряд з цим, на думку суду, матеріали справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів того, що ОСОБА_1 , як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, при вищевикладених обставинах порушив п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки з досліджених судом доказів не вбачається те, що він, керуючи автомобілем, під час руху не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечного інтервалу руху.

За ст. 122-4 КУпАП відповідальність наступає у випадку залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

В судовому засіданні не встановлено факту умисного залишення місця ДТП.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання потрібно вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст, 247 КупАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю за таких обставин:1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2)недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до норм КУпАП - об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені Законом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

За правилами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

На підставі ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню, а саме відсутність обґрунтованих та підтверджених доказами обставин, які б підтверджували факт вчинення адміністративних правопорушень, винність особи у його вчиненні, через наявність порушень у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, це офіційний документ і до нього висуваються певні вимоги. Статтею 256 КУпАП визначено перелік тих даних, що обов`язково повинні бути закріплені у протоколі, для того, щоб він мав відповідну силу і щоб його не можливо було заперечувати. Протокол повинен бути підписаний особою, що його склала, та особою, що вчинила правопорушення. За наявності свідків протокол підписується і ними. Протокол про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП із зазначенням зокрема відомостей про особу порушника, підстав складання протоколу та обставин вчиненого адміністративного правопорушення (місце, час, суть адміністративного правопорушення), кваліфікації дій та пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Постановами Радехівського районного суду Львівської області від 3 грудня 2019 року та від 04 лютого 2020 року матеріали справи №451/1547/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124, 122-4 КУпАП поверталися до УПП у Львівській області ДПП для усунення недоліків та належного оформлення матеріалів справи (а.с.39-41; а.с.63-65).

На виконання вимог постанов Радехівського районного суду Львівської області до матеріалів справи були додані рапорти поліцейського ОСОБА_4 від 19.12.2019 року (а.с.43) та поліцейського ОСОБА_5 від 19.02.2020 року (а.с.46-78).

Проте, в розумінні вимог ст.ст.251, 256 КУпАП, працівники патрульної поліції не усунули недоліки, належним чином не оформили матеріали справи. Зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП вбачається, що ДТП мало місце у м.Львові на вул.Личаківській, 217, хоч автомобіль Mersedes-Benz, днз НОМЕР_4 був припаркований на вулиці Ромоданівська, що вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 та пояснень учасників ДТП в судовому засіданні, що в свою чергу суперечить даним, внесеним в протоколи та схему місця ДТП.

Сам ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що був притягнутий до адміністративної відповідності за порушення правил паркування автомобіля.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП створює перешкоди для прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення та робить неможливим в подальшому виконання постанови у разі накладення адміністративного стягнення.

Згідно вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також судову практику Європейського Суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, «Малофєєва проти Росії», рішення від 30 травня 2013 року, «Карелін проти Росії», рішення від 20 вересня 2016 року, беручи до уваги склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.4 ст.85 КУпАП, суддя, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, так і в адміністративній справі суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд (суддя) також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Практика Європейського Суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах та правових презумціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення та правосуддя.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Отже, протоколи про адміністративні правопорушення не містять будь-яких фактичних даних, на підставі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому дані протоколи, у сукупності з іншими матеріалами, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі, тому суд вважає, що в його діях відсутній склад зазначених адміністративних правопорушень.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.