ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївській апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Ямкової О. О.

за участю: секретаря Горенко Ю. В.,

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Гречаної Є. Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 9 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 29 липня 2020 р. о 6 годині 26 хвилині на 175км автодороги Н-24 «Благовіщінське-Миколаїв» водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. За результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» (прилад ARLM-0366, тест №6, чинний до 18.03.2021) встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, з показником в 0,44 проміле. З результатами огляду ОСОБА_1 , погодився, підписавши у встановленому законом порядку відповідний акт у присутності двох свідків. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України за частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження через відсутність складу адміністративного порушення.

Зазначає, що технічний прилад «Драгер» є неналежним приладом для проведення огляду на стан сп`яніння.

Немає у справі і доказів на підтвердження його відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Ним у присутності поліцейських зроблена заява про незгоду з показниками приладу та не підписано тестування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гречаної Є.Й. на підтримку доводів апеляційної скарги, та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, а також вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Водій пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» (прилад ARLM-0366, тест №6, чинний до 18.03.2021 ), за наслідками якого встановлено алкогольне сп`яніння у 0,44 проміле, з якими ОСОБА_1 погодився.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що у відповідності до положень статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положеннями пунктів 1.3, 1.6, 1.7, розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх

справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, з фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції та у присутності двох свідків, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, роздруківки з приладу на вміст алкоголю, з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що відповідав 0,44проміле, та погодився з результатами газоаналізатора, про що він та свідки поставили свої підписи у відповідному акті, а водій ще й на роздруківці з приладу тестування (а.с.1-2).

Доводи у апеляційній скарзі про невідповідність технічного приладу для тестування на вміст алкоголю спростовується відповідною роздруківкою з цього прибору (а.с.1), де зазначення про дату проходження ним відповідної калібровки 18.03.2020 року.

Тому підстав вважати показники технічного засобу невірними немає, оскільки повірка технічного засобу здійснена у відповідності до вимог, що пред`являються для технічної перевірки відповідних приладів.

Самі письмові пояснення свідків події ОСОБА_2 і ОСОБА_3 узгоджуються як з актом огляду на стан сп`яніння, роздруківкою з тестування і відеозаписом, так і зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, та письмовими поясненнями самого водія ОСОБА_1 , зробленими ним у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на його незгоду з показниками приладу на місці зупинки спростовується як його особистими письмовими поясненнями, так і усними поясненнями, що містяться на відеозаписі. Будь-яких заперечень з показаннями приладу огляду водієм ОСОБА_1 ні у протоколі та акті огляду, ні у відеозаписі не зазначено.

Тому доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від подальшого проходження огляду у закладі охорони здоров`я, та не погодився з показами приладу «Драгер» не відповідають дослідженим письмовим доказам, що містяться у матеріалах справи, та є доказами у розумінні статті 251 КУпАП.

Доказів стосовно того, що водій вимушений був керувати транспортним засобом, знаходячись у стані крайньої необхідності, у зв`язку із захворюванням дитини, матеріали справи не містять. Не надані такі і до апеляційної скарги.

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте суддею рішення по своїй суті є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника апелянта про сплив строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ґрунтуються на невірному тлумаченні нею норм матеріального та процесуального права, так як цей строк безпосередньо пов`язаний із рішенням про накладення адміністративного стягнення, яке приймається компетентним органом, яким є суд першої інстанції, та не впливає на строки перегляду такого рішення у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 9 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова