ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.02.2020 Справа №607/2815/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , одружений, начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 , на утриманні неповнолітня дитина,

за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Громадянин ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою за розробку секретних мобілізаційних документів у військовій частині НОМЕР_1 , 03 січня 2020 року не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контролю за охороною державної таємниці, а саме в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю», п. п. 116, 244, 245, 248, 262, 283 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року № 939, не дотримався вимог режиму секретності, не зареєстрував у встановленому порядку матеріальний носій секретної інформації (МНСІ) із назвою «Карта районів проведення бойового злагодження» та грифом секретності «Таємно», не проставив реєстраційного номера МНСІ на документі «Розрахунок по видах забезпечення» (уточнений станом на 08.07.2019) з грифом секретності «Таємно», не вніс до внутрішнього опису форми 18 спецвалізи №2 секретні документи. Крім того, секретні документи із реєстраційними вх.№№ 204. 358 т/мп, внесені у внутрішній опис ф. 18, на момент огляду спецвалізи №2 були відсутні та фактично відібрані для подальшого знищення і передані ОСОБА_1 іншому військовослужбовцю на зберігання без проставлення відповідних відміток в облікових формах.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що погоджується з тим, що дійсно не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контролю за охороною державної таємниці, однак, докази на підтвердження його винуватості отримувались із порушенням п. 221 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939 «Про затвердження Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», оскільки не було утворено комісії для відкриття носіїв секретної інформації.

Крім часткового визнання вини самим ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненому правопорушенні повністю доведена матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення №5 від 14 лютого 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою за розробку секретних мобілізаційних документів у військовій частині НОМЕР_1 , 03 січня 2020 року не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечив контролю за охороною державної таємниці, а саме в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про державну таємницю», п. п. 116, 244, 245, 248, 262, 283 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року № 939, не дотримався вимог режиму секретності, не зареєстрував у встановленому порядку матеріальний носій секретної інформації (МНСІ) із назвою «Карта районів проведення бойового злагодження» та грифом секретності «Таємно», не проставив реєстраційного номера МНСІ на документі «Розрахунок по видах забезпечення» (уточнений станом на 08.07.2019) з грифом секретності «Таємно», не вніс до внутрішнього опису форми 18 спецвалізи №2 секретні документи. Крім того, секретні документи із реєстраційними вх.№№ 204. 358 т/мп, внесені у внутрішній опис ф. 18, на момент огляду спецвалізи №2 були відсутні та фактично відібрані для подальшого знищення і передані ОСОБА_1 іншому військовослужбовцю на зберігання без проставлення відповідних відміток в облікових формах;

-витягом з акту перевірки стану охорони державної таємниці в військовій частині НОМЕР_2 від 09 січня 2020 року;

-витягом із наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №113 від 15 червня 2017 року;

-наказом командира військової частини НОМЕР_2 №1507 від 23 листопада 2018 року;

-зобов`язанням громадянина України ОСОБА_2 у зв`язку з допуском до державної таємниці від 26 вересня 2019 року.

Суд вважає необгрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що докази на підтвердження його винуватості отримувались із порушенням Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, оскільки при складенні протоколу №5 від 14 лютого 2020 року він не заявляв будь-яких клопотань, не подавав заяв чи скарг щодо процедури відкриття носіїв секретної інформації. Зокрема, зі змісту протоколу, а саме із графи «Пояснення та зауваження особи, яка притягується до відповідальності» вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом протоколу та матеріалами справи ознайомлений, порушення, зазначені в ньому, визнає та в подальшому зобов`язується не допускати. Жодних даних про те, що при збиранні доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 було допущено порушення вимог закону, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення законодавства про державну таємницю, а саме невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

З цих підстав його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що відповідним і достатнім у даному випадку є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, який передбачений санкцією ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Вирішуючи відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП питання про стягнення судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, суд враховує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та, як убачається з посвідчення серії НОМЕР_3 від 29 липня 2015 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до п. п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі вимог п. п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 212-2, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Головуючий суддяН. М. Сташків