Справа № 463/6746/20 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/811/1367/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 27.06.2020 о 23 год. 20 хв. в смт.Добротвір по вул.Сагайдачного, 5, Кам`янка-Бузького району, керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року, скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року, а справу направити в суд першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, є незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням вимог КУпАП, ст.19 Конституції України.

Вказує, що наведені в оскаржуваній постанові мотиви суду не відповідають обставинам справи, оскільки процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння була порушена, зазначених в протоколі свідків не було.

Наголошує, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, порушив право на справедливий судовий розгляд, не надав можливості скористатись правовою допомогою з метою встановлення усіх обставин справи, всебічно повно та об`єктивно, не врахувавши що у заяві про закриття провадження у справі він просив провести розгляд справи за його участі та участі його адвоката.

Зазначає, що належних доказів у справі не має, а усі зазначені інспектором обставини необхідно дослідити, викликати свідків та оглянути відео з нагрудних камер працівників поліції.

Щодо обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року, ОСОБА_1 зазначає, що справа була розглянута без його участі, а копію оскаржуваної постанови він отримав лише 07.09.2020 року, що підтверджується заявою про ознайомлення із справою та заявою про надання копії постанови зі відповідними відмітками.

03 листопада особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав доповнення до апеляційної скарги, в яких просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 05.08.2020 року та закрити провадження відносно нього в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Окрім цього, 03 листопада 2020 року до апеляційного суду надійшло клопотання, в якому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить закрити провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові. Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №447010 від 27.06.2020 (а.с.1), результатом тестування на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер» (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведено в присутності двох свідків (а.с.3).

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, жодних зауважень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів ОСОБА_1 не висловлював, зокрема і не висловлював своєї незгоди з результатами алкотесту «Драгер», який показав наявність в ОСОБА_1 1,72 проміле алкоголю, а отже погодився з такими, про що розписався в роздруківці з приладу «Драгер» та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу (а.с.2,3).

В матеріалах справи (в тому числі й в протоколі про адміністративне правопорушення) відсутні пояснення ОСОБА_1 , в яких було б висловлено незгоду з результатами тесту. Вказаний результат огляду ОСОБА_1 також підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то такі є безпідставними, оскільки на переконання апеляційного суду, непроведення огляду в медичному закладі не потягнуло за собою порушення охоронюваних законом прав водія, оскільки при проведенні огляду на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 повністю були дотримані вимоги закону та водій не заперечував проти такого огляду й не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що свої пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення він написав під диктовку поліцейського, оскільки перехвилювався та обмовив себе, то такі є безпідставними. Дії працівників поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення останній не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, як в суді першої інстанції, так й під час апеляційного розгляду судом не встановлено.

Покликання апелянта на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Щодо доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що постанова судді винесена за відсутності останнього та його захисника, у зв`язку з чим вони були позбавлені права дати свої пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі ним пояснень, клопотань та доповнень. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дав свої пояснення по суті справи та апеляційної скарги і повністю підтримав вимоги передбачені в апеляційній скарзі.

Що стосується покликань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то такі є безпідставними.

Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 27 червня 2020 року, а рішення у справі в суді першої інстанції було постановлено 05 серпня 2020 року, тобто в межах трьох місяців з дня вчинення правопорушення, передбачених ст. 38 КУпАП, тому безпідставними є покликання апелянта щодо закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя районного суду в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк