Провадження № 33/4820/159/20
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року про притягнення, останнього, до адміністративної відповідальності, передбаченої, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, 06 листопада 2019 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Fiat Scudo", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ломоносова, 3, в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, мови), та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки та в медичному закладі, в присутності двох свідків, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Вважає постанову місцевого суду необґрунтованою та незаконною.

Посилається на те, що вночі з 5 на 6 листопада 2019 року він з дружиною, на автомобілі, повертався з роботи. Проїхавши кількасот метрів йому, у вказаному місці, на великій швидкості перегородив дорогу транспортний засіб, створивши аварійну обстановку, з якого вибігло кілька чоловік, які різко відчинили двері його авто, витягли ключ із замка запалення та почали погрожувати. Від такого потрясіння він отримав сердечний напад, і був змушений прийняти таблетки. Через деякий час приїхали працівники поліції та склали щодо нього адміністративний протокол за керування автомобілем у нетверезому стані. При цьому працівник поліції не пропонував пройти огляд в медичному закладі, а лише сказав що він мабуть, відмовляється від такого обстеження. Змушений був це підтвердити, так як прийняв велику дозу ліків, а тому міг бути запах з ротової порожнини. Вважає, що не був учасником руху, оскільки працівники поліції не зупиняли його під час руху, а приїхали тоді, коли він був на узбіччі, відповідно не мали права обстежувати його на вміст алкоголю в крові. Протокол, в якості свідків, підписали ті самі люди, які напали на нього з дружиною, а тому вважає, що вони не можуть бути свідками у цій справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 349104 від 06 листопада 2019 року вбачається, що 06.11.2019 року о 02 год. 10 хв. в м.Хмельницькому, по вул. Ломоносова, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а.с.2).

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», а також у медичному закладі, на що, останній, відмовився (а.с. 3,4).

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 5), 06.11.2019 року близько 01 год. 20 хв. у м. Хмельницькому, по вул. Київська, він помітив транспортний засіб Fiat Scudo д.н.з. НОМЕР_1 , рух якого здавався йому підозрілим. Була підозра, що водій цього транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому він почав рух за даним транспортним засобом та зателефонував на лінію 102, повідомивши про цей факт. Згодом прийняв рішення заблокувати рух даного транспортного засобу своїм автомобілем. Після приїзду поліції, його підозра про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтвердилась.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З показань ОСОБА_1 , в суді апеляційної інстанції, слідує, що у вказаний день та час, забрав дружину з роботи, яка святкувала день народження та їхав вказаним авто додому. У зазначеному місці, невідомі перекрили йому рух, витягли ключі із замка запалювання і наказали сидіти до приїзду поліцейських. Прибувши, поліцейські запитали чи він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, на що відповів, що відмовляється, так як перед цим вживав таблетки, і це могло вплинути на результат огляду. Не заперечує, що йому пропонували проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, знайомитися з протоколом та отримувати його копію не бажав.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від чого він відмовився, що було чітко відображено на відеозаписі. Крім того, поліцейськими неодноразово повідомлено ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, а також у встановленому законом порядку відсторонено, останнього, від права керування транспортним засобом.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Є безпідставними твердження апеляційної скарги про те, що працівник поліції не пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, що спростовується наявним відеозаписом з нагрудних камер спостереження працівників поліції, з якого чітко вбачається як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, але,останній, відмовився в категоричній формі.

Доводи апелянта про вживання великої кількості ліків, які спричинили запах з ротової порожнини, є надуманими і не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не був учасником дорожнього руху, коли приїхали поліцейські його автомобіль знаходився на узбіччі дороги, не заслуговують на увагу, так як факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 підтверджується його показами в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції на якому зафіксовано перебування за кермом саме ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений за керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння спростовуються даними цього протоколу, з яких слідує, що протокол складено щодо нього за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша