Справа № 461/455/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/540/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, 12 січня 2020 року о 00 год. 15 хв. у м. Львові, на вул. Ів. Франка, 28, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом RENAULT MEGANE, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager в присутності двох свідків. Результат тесту 1,75 ‰, чим ОСОБА_2 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП

На постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування причин пропуску строку зазначає, що про дату та час судового засідання йому не було відомо, про оскаржувану постанову дізнався лише 27 березня 2020 року, коли отримав поштою її копію.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дана постанова судді є необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було йому повідомлено про дату та час судового розгляду. В наслідок чого апелянт не зміг реалізувати свої процесуальні права. Суд формально поставився до розгляду даної справи.

Повідомляє, що працівниками поліції були допущені помилки, направлені на фальсифікацію матеріалів справи. Зазначає, що з оглядом на стан сп`яніння ОСОБА_2 не згоден. Поліцейські не направили водія для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я.

Крім того наголошує на тому що апелянт не відмовлявся від проходження медичного обстеження, а дії які вчиняли працівники поліції не можна назвати медичним обстеженням. Процесуальні документи, щодо скоєння адміністративного правопорушення сладені з грубими порушеннями.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції директор підприємства «Арт-Буд Сервіс» звернувся з клопотанням, відповідно до якого просить застосувати до ОСОБА_2 заходи громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс».

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в підтримку поданої апеляційної скарги та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням, що ОСОБА_2 не приймав участі в судовому засіданні, в наслідок чого апелянт був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази,

які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №080235 від 12.01.2020, письмовими поясненнями свідків, результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобу Drager , відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, щодо винуватості ОСОБА_2 , оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Під час апеляційного перегляду справи надійшло клопотання директора підприємства «Арт-Буд Сервіс» ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_2 заходів громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс».

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_2 звернувся до трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс» працівником якої він є(працює на посаді експедитора-постачальника), з проханням про взяття його на поруки за скоєний ним вчинок. При цьому ОСОБА_2 повністю визнав себе винним, завіряє, що в майбутньому своєю працею та зразковою поведінкою повністю виправдає довіру організації, не буде допускати нових порушень.

Крім того, ОСОБА_2 характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності притягається вперше .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбаченихст.247 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 є членом трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс», працює на посаді експедитора-постачальника, позитивно характеризується, до адміністративної відповідальності притягається вперше, свою вину визнав, зазначає що в майбутньому своєю зразковою поведінкою та працею виправдає довіру організації та не буде допускати нових порушень.

Розглянувши клопотання трудового колективу, суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_2 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс»», що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

За таких обставин, суддя апеляційного суду за наслідками розгляду клопотання трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс», відповідно до ч. 2 ст. 284, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді першої інстанції з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу для застосування до ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 21, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 11 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного судуд м. Львава від 11 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити на розгляд трудового колективу підприємства «Арт-Буд Сервіс», яке знаходиться за адресою: 79008, м. Львів, вул.. Шота Руставелі, 39/17.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.