Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/54/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба А. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року, якою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя с. Григорівка, Братского району Миколаївської області, працюючого водієм у Кіровоградському міському центрі зайнятості, пенсіонера, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.;

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Відповідно до ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 , остаточне адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн, а також стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у тому, що він 16.09.2019, о 13 год. 50 хв. в м. Кропивницький на перехресті вул. Полтавської та вул. Маланюка, керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 був не уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під час виникнення перешкоди для руху, яка полягала у появі на проїзній частині електроскутера Rover, який рухався в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження. ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3(б), 12.3 ПДР України, а відтак, скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпап.

Після цього, ОСОБА_1 місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження даної постанови. За наслідком розгляду апеляційної скарги просить скасувати постанову районного суду, розібратись у цій справі, дослідити докази, прослухати запис аудіо фіксації судових засідань та винести справедливе рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що 06 листопада 2019 року у судовому засіданні розглянута справа про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Копія вказаної постанови була підготовлена для відправлення на його адресу тільки 27 листопада 2019 про що свідчать підписи судді, секретаря та печатка на зворотній стороні постанови. Проте, направлена на його адресу 28 листопада 2019 (супровідна від 27 листопада 2019), що підтверджується конвертом поштового відправлення з датою про відправлення судового рішення.

Таким чином, копію постанови він отримав через поштове відділення 02 грудня 2019, проте на той час сплинув термін на оскарження постанови в апеляційному порядку.

04 грудня 2019 він звернувся до Кропивницького апеляційного суду із апеляційною скаргою про оскарження постанови (вказавши дату отримання постанови). Однак, 18 грудня 2019 Кропивницький апеляційний суд виніс постанову про повернення апеляційної скарги (заявнику) через закінчення строку на апеляційне оскарження, копію даної постанови він отримав 28 грудня 2019.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що районний суд, порушив його право на оскарження постанови, а тому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 в Кропивницькому апеляційному суді.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що на його думку постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою з наступних доводів та підстав.

Він ( ОСОБА_1 ) має водійський стаж з 1968 року, з 18.06.2008 року працює водієм Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (далі-КМРЦЗ). За цей час жодних порушень ПДР України не було.

16.09.2019 року він рухався на автомобілі ЗАЗ «Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 до КМРЦЗ, який знаходиться по вул. Є.Маланюка через площу «Дружби народів» перехрестя вул. Маланюка, вул. А.Матвієнка (Башкірська) та вул. Полтавська.

Рухаючись до кругового руху з вул. Є.Маланюка він ввімкнув лівий поворот та зайняв ліву смугу на проїжджій частині, як того вимагає п. 10.4 ПДР України для здійснення виїзду на вул. Є.Маланюка через перехрестя з вище вказаними вулицями. Впевнившись в тому, що позаду автомобіля яким він керував, транспортні засоби відсутні (про що свідчить камера відео спостереження) він звернув свою увагу праворуч (вул. Полтавська) тому, що в той час на перехресті вул. Полтавської та вул. Кропивницькій, ввімкнувся зелений сигнал світлофора і в його бік розпочався інтенсивний рух автотранспорту. Під`їхавши до перехрестя вул. Полтавської та Є. Маланюка, він почув незначний шерех в задній частині автомобіля. Переїхавши перехрестя він зупинився, вийшовши з автомобіля побачив перед перехрестям скутер і його водія. Підійшовши до водія скутера він з ним розмовляв, після чого він поїхав.

ОСОБА_1 зазначає, що свою вину в тому, що залишив місце ДТП він визнає та розкаюється. Водночас, вини в тому, що сталося зіткнення скутера з автомобілем ЗАЗ «Ланос» не визнає, тому, що ПДР України він не порушував.

Він знаходився в автомобілі один, ніхто йому не заважав стежити за обстановкою на перехресті. Крім того, він уважно переїжджає дане перехрестя, тому, що воно дуже аварійно небезпечне.

Разом з цим, апелянт зазначає, що водій скутера маючи намір здійснювати поворот ліворуч, перед круговим рухом (площа «Дружби народів») згідно ПДР України п. 10.4 мав би ввімкнути лівий поворот та перелаштуватись в ліву смугу і рухатись позаду автомобіля ЗАЗ «Ланос», але він залишився рухатись в правій смузі позаду «Фури» і тільки після переїзду кола (перехрестя вул. А.Матвієнка та вул. Полтавської) він з правої смуги розпочав рухатись ліворуч і здійснювати обгін автомобіля ЗАЗ «Ланос» на перехресті вул. Полтавської та вул. Є.Маланюка чим порушив ПДР України п. 14.6 «а» про, що свідчить камера відео спостереження. Наздогнавши автомобіль ЗАЗ «Ланос», водій скутера не контролюючи швидкість та дистанцію скоїв зіткнення скутера з автомобілем. Автомобіль отримав незначні механічні ушкодження заднього правого крила та двері, про що свідчить фото на диску DVD.

Щодо звинувачення його у порушенні ПДР України п. 2.3 «б» та п.12.3 то апелянт вважає, що такі звинувачення стосуються водія скутера.

Також, апелянт звертає увагу на те, що в постанові суду першої інстанції допущено невідповідності, а саме: в мотивувальній частині постанови, абзац 5 вказано «оскільки він вискочив перед ним», в той час, як він пояснював суду, що водій скутера наздогнав автомобіль ЗАЗ «Ланос» і зачепив кермом скутера праве заднє крило і двері (фото на диску DVD).

Абзац 6 взагалі не відповідає дійсності тому, що з камери відео спостереження видно, що ні він, ні водій скутера не зупинялись на перехресті вул. Полтавської та вул. Є.Маланюка, оскільки там був вільний проїзд.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду в частині стягнення з нього в дохід держави судового збору в розмірі 384грн.20коп. є безпідставним, оскільки згідно Закону України «Про судовий збір» він є особою, яка звільнена від такого збору.

З`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зваживши їх доводи, а також дослідивши представлені матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як убачається із матеріалів справи, 06.11.2019 року була розглянута справа стосовно ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу судового засідання під час розгляду справи були присутні потерпілий ОСОБА_2 та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Після видалення судді до нарадчої кімнати протокол судового засідання не містить інформації щодо проголошення судового рішення учасникам судового розгляду (а.с. 58).

Відповідно до супровідного листа, копія постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2019 року була направлена ОСОБА_1 поштовим відправленням 27.11.2019 року, яке останній отримав 02.12.2019 року (а.с 64, 67).

З апеляційною скаргою на вказану постанову районного суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 04.12.2019 року, тобто в межах десятиденного строку на подання апеляційної скарги. Водночас, вказану апеляційну скаргу було повернуто апеляційним судом у зв`язку з пропуском строку на оскарження.

Проте, вже 02.01.2020 року, апелянт знову подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку в якій наведено обґрунтування поважності його пропуску.

У зв`язку з цим, вважаю обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки наведені ним у клопотанні доводи про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи обставини, на які посилається ОСОБА_1 та враховуючи вимоги ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, з урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому строк на апеляційне оскарження постанови слід поновити.

Висновки судді районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП в апеляційній скарзі апелянтом не ставляться під сумнів та не оскаржуються, а тому суд апеляційної інстанції не входить в обговорення доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ, як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки фактично не встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, не проаналізував докази у їх сукупності та не дав їм належної оцінки, а висновки викладені у судовому рішенні не підтверджуються доказами зібраними у справі.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до положень п. 2.3(б)ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Так, обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суддя районного суду вказав, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 30.09.2019 ОБ № 176258 (а.с.1), протоколом ОМП від 16.09.2019 (а.с.9-12,14), схемою ДТП від 16.09.2019 (а.с. 13), довідкою про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом повідомлення про ДТП від 16.09.2019 року (а.с.5-6) та відеозаписом події.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції помилково було взято до уваги у підтвердження винуватості ОСОБА_1 : схема ДТП від 16.09.2019, протокол ОМП від 16.09.2019, довідку про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом повідомлення про ДТП від 16.09.2019 року.

Вказані письмові матеріали не містять фактичних даних щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3(б) 12.3 ПДР України.

Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення від 30.09.2019 ОБ № 176258 стосовно ОСОБА_1 без належних у справі доказів не вказує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ОБ № 176258 від 30.09.2019 року, ОСОБА_1 , 16.09.2019, о 13 год. 50 хв. в м. Кропивницький на перехресті вул. Полтавської та вул. Маланюка, керуючи автомобілем «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , був не уважним, не стежив за зміною дорожньої обстановки, під час виникнення перешкоди для руху, яка полягала у появі на проїзній частині електроскутера Rover, який рухався в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесні ушкодження.

Згідно протоколу ОМП від 16.09.2019, складеного старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області Яверницьким С.М., проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди за участю електроскутера Ровер. Водночас вказаний протокол не містить фактичних даних з приводу обставин зіткнення транспортних засобів, окрім того не містить інформації про інший транспортний засіб за участі якого і відбулася дорожньо-транспортна пригода. Також вказаний протокол містить посилання на схему ДТП.

Згідно схеми ДТП від 16.09.2019, складеної також старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області Яверницьким С.М., в наслідок низькоякісної ксерокопії не представляється можливим визначити -сталі орієнтири до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів; їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжину від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжину слідів на ділянках з різним покриттям; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу.

Таким чином, встановлено, що схема місця ДТП складена з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно до ч. 3 Розділу І Інструкції схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

В порушення зазначених вимог, схему місця ДТП підписано невідомими особами, які не є учасниками дорожньо-транспортної пригоди, також не зазначені серія та номер протоколу про адміністративне правопорушення, до якого додається вказана схема.

Згідно ч. 4 Розділу VIII зазначеної Інструкції на зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власник (співвласник) транспортного засобу; серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; кількість учасників ДТП; порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; результати огляду на стан сп`ягніння (у випадку його проведення); тип транспортного засобу.

В порушення вказаних вимог, у схемі місця ДТП працівником поліції не зазначено: марку (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власника (співвласника) транспортного засобу; серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; кількість учасників ДТП; порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); тип транспортного засобу.

Згідно п. 3 ч. 8 Розділу VIII вказаної Інструкції при встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

В порушення вказаної норми, працівниками поліції не був оглянутий транспортний засіб, а саме, автомобіль «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП, так як, результати вказаного огляду, ніде не зафіксовані.

З довідки про результати проведеної перевірки матеріалів за фактом повідомлення про ДТП від 16.09.2019 року, убачається, що допущене учасником події ОСОБА_1 правопорушення не має ознак кримінального правопорушення, однак має ознаки правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність. Підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні, водночас належних доказів про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.п. 2.3(б), 12.3 ПДР України, вказаний письмовий документ не містить.

Таким чином, аналізуючи вищевказані письмові матеріали у справі приходжу до висновку, що в них відсутні фактичні данні, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3(б) 12.3 ПДР України, які знаходяться в причино наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що в його скутері поганий аккумулятор, проте на перехресті вул. Полтавської та Маланюка він рухався на ньому. Дочекавшись поки проїдуть автомобілі, почав рух та зупинився на перехресті в цей час його ударив "Ланос", після чого він упав.

В апеляційному суді ОСОБА_2 , зазначив, що він рухався на електроскутері у правій смузі для руху. Рухаючись по кільцю, його обігнав вантажний автомобіль з причепом, після чого він почав повертати лівіше у напрямку вул. Маланюка до магазину «АТБ». Оскільки у його скутера була слаба акумуляторна батарея, він перед перехрестям підняв ліву руку та зупинився. В той же час відбулося зіткнення з автомобілем Ланос.

Проте, на переконання апеляційного суду, вказані пояснення потерпілого не можуть бути покладені у підтвердження винуватості ОСОБА_1 , оскільки вони суперечать іншим доказам у справі та повністю спростовуються переглянутим відеозаписом події, долученим до матеріалів справи.

Так, згідно пояснень ОСОБА_1 , які він надавав працівникам поліції, так і в суді першої інстанції встановлено наступне. Він ( ОСОБА_1 ) 16.09.2019 року рухався на автомобілі ЗАЗ «Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 до вул. Є.Маланюка через площу «Дружби народів» перехрестя вул. Маланюка, вул. А.Матвієнка (Башкірська) та вул. Полтавська. Рухаючись до кругового руху з вул. Є.Маланюка ввімкнув лівий поворот та зайняв ліву смугу на проїжджій частині, для здійснення виїзду на вул. Є.Маланюка через перехрестя вказаних вулиць. Переконавшись в тому, що позаду його автомобіля відсутні транспортні засоби він звернув увагу направив на вул. Полтавську, оскільки в той час на перехресті вул. Полтавської та вул. Кропивницькій увімкнувся зелений сигнал світлофора і в його сторону розпочався інтенсивний рух автотранспорту. Під`їхавши до перехрестя почув незначний звук в задній частині автомобіля. Переїхавши перехрестя він зупинився, та вийшов з автомобіля де побачив скутер і його водія.

Вказаним показам ОСОБА_1 , суд першої інстанції не надав належної оцінки, не проаналізував їх у сукупності з іншими доказами у справі, чим допустив невідповідність висновків викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Водночас, вказані пояснення спростовують покази потерпілого, а окрім того підтверджуються відеозаписом події, долучений працівниками поліції до матеріалів справи.

З переглянутого відеозапису убачається, що на перехресті, з організованим на ньому круговим рухом, ширина проїзної частини забезпечує проїзд транспортних засобів у попутному напрямку та має дві смуги для руху. Після проїзду вантажного автомобіля з напів-причепом видно, що праворуч від нього фактично ближче до узбіччя рухається скутер (відповідно до пояснень потерпілого він рухався у правій полосі). Після проїзду вантажівки праворуч, водій скутера почав зміну напрямку руху до лівої смуги в же майже перед початком виїзду на перехрестя. В той же час, автомобіль «Ланос» під керуванням Єфіміщева, рухається у лівій смузі для руху (відповідає його поясненням). Після виїзду на перехрестя помітно зменшення інтервалу між вказаними транспортними засобами, у наслідок продовження водієм скутера перестроювання у ліву смугу для руху, в той же час, рух автомобіля « Ланос» відносно смуги для виїзду в бік вул. Маланюка є незмінним.

Таким чином, пояснення потерпілого ОСОБА_2 про те, що він зупинився перед перехрестям та саме тоді відбулося зіткнення не відповідає дійсності. Навпаки з відеозапису видно, що зіткнення відбулося під час руху транспортних засобів фактично вже на самому перехресті.

Отже дані вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 під час виникнення перешкоди для руху, яка полягала у появі на проїзній частині електроскутера Rover, який рухався в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення не підтверджуються доказами у справі.

Суд першої інстанції залишив поза увагою покази потерпілого про те, що він знаходився у правій смузі для руху та перестроювався у смугу для руху, в якій вже рухався автомобіль «ЗАЗ Ланос».

Такж, з долучених ОСОБА_1 фото механічних пошкоджень, які маються на автомобілі «ЗАЗ Ланос» видно, що контактування електроскутера відбулося на задній правій дверцятах та задньому правому крилі автомобіля. Вказана частина автомобіля є загальновідомою так званою «сліпою зоною», яка обмежена для огляду водієм, а тому за встановлених під час апеляційного розгляду обставин ОСОБА_1 не міг об`єктивно виявити зменшення бокового інтервалу між транспортними засобами та відповідно відреагувати на таку зміну. З відеозапису видно, що автомобіль «Ланос» під керуванням ОСОБА_1 під час виїзду на перехрестя не змінював напрямок руху керованого ним транспортного засобу, а увімкнений водієм електроскутера покажчик повороту не надає йому перевагу у русі під час перестроювання на відповідну смугу. Водночас, потерпілий пояснював, що він бачив позаду нього автомобіль «Ланос» та вважав, що водій даного автомобіля повинен був його пропустити. Проте, таке твердження потерпілого є безпідставним, оскільки не ґрунтується на вимогах ПДР. Так, відповідно до п.10.1 Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що у даному випадку водієм скутера зроблено не було.

Стаття 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення особою правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності є: наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

За встановлених обставин апеляційний суд вважає, що надані суду докази, як кожен окремо так і в сукупності, не свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3(б), 12.3 ПДР України, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зміни постанови районного суду відносно ОСОБА_1 , шляхом закриття провадження за ст. 124 КУпАП в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо незаконності стягнення з нього на користь держави судового збору.

Згідно зі статтею 5 Закону України « Про судовий збір» встановлено виключний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до наданого ОСОБА_1 до суду посвідчення серії НОМЕР_3 , він є інвалідом 3 групи, і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, проте визначений статус ОСОБА_1 серед осіб визначених у ст. 5 Закону України « Про судовий збір» відсутній. Отже посилання апелянта про незаконність рішення про стягнення з нього судового збору не ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині визнання його винуватості за ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подання апеляційної скарги, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , строк подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_1 змінити.

Провадження в справі за ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 листопада 2019 року посилання суду на ст. 36 КУпАП.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко