Справа№ 953/747/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Офісу великих платників податків ДПС про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ), працюючого генеральним директором КП «Харківводоканал», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 11 від 13.01.2020 р., ОСОБА_1 генеральний директор комунального підприємства «Харківводоканал» несвоєчасно подав платіжні доручення на перерахування узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ за період з 07.11.2019 по 23.12.2019. Порушення встановлено актом № 296/28-10-54-10-06/03361715 від 26.12.2019 р.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі. В письмових запереченнях, наданих до суду, які долучені до матеріалів справи, просить закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
Судом досліджувались матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 11 від 13.01.2020 р. складений у відношенні ОСОБА_1 ; ксерокопія акту перевірки № 296/28-10-54-10-06/03361715 від 26.12.2019 р.; заперечення ОСОБА_1 .
Суд, дослідивши адміністративний матеріал, встановив наступні факти.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ст. 163-2 КУпАП настає в разі неподання або несвоєчасного подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Суб`єкт адміністративного проступку спеціальний (посадові особи підприємства, установ, організацій), суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 11 від 13.01.2020 р., порушення ОСОБА_1 податкового законодавства встановлено актом № 296/28-10-54-10-06/03361715 від 26.12.2019 р.
Але зазначений акт лише фіксує результати перевірки та по своїй суті не є рішенням контролюючого органу.
10.09.2013 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 21-237а13 зазначила, що акт це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства.
У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії.
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання письмової відповіді платнику податків.
Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків.
Відповідно до п. 56.1. ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу.
Згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що КП «Харківводоканал» 08.01.2020 було направлено до Харківського Управління Офісу великих платників податків ДПС заперечення від 08.01.2020 № 01.01-23/79-20 до акту перевірки від 26.12.2019 № 296/28-10-54-10-06/03361715. Зазначене заперечення, після розгляду контролюючим органом було залишено без задоволення.
Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Податковим законодавством передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень органів податкової служби та поширено презумпцію не винуватості на процедуру оскарження. Так вирішення питань стосовно правомірності винесеного рішення податковим органом підвідомче адміністративному суду, і розгляду в порядку передбаченому Кодексом про адміністративне правопорушення не підлягає.
Відповідно до п. 56.15. ст. 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржуються, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Таким чином, строк подання скарги на податкове повідомлення-рішення від 27.01.2020 спливає 10.02.2020.
Тобто, на день розгляду адміністративного матеріалу не закінчився процес адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 27.01.2020.
На думку суду, матеріали справи не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, що не відповідає принципам законності, та суперечить ст. 7,9 КУпАП.
Необхідно зазначити, що у ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від «01» листопада 1996 року передбачено, що докази мають визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією прав людини і громадянина, встановленого процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 .
Отже, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 163-2, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

Суддя