КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4636/20 Постанова винесена суддею Первушиною О.С.
Провадження № 33/824/2771/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Бойка О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 26 лютого 2020 року о 00 год 14 хв, поблизу будинку № 9-А/2 по вул. Академіка Глушкова в м. Києві керував транспортним засобом «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія ОСОБА_1 проводився у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» і згідно висновку № 001767 від 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Бойко О.А., посилаючись на порушення судом процесуального закону та неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами захисника суд обґрунтував свої висновки недопустимими доказами. Зокрема, захисник звертає увагу на те, що зміст адміністративного правопорушення, який викладений у протоколі, не відображає його суті, оскільки відсутня об`єктивна сторона правопорушення, а встановлення факту керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначає суд першої інстанції в постанові і керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, як про це вказується в протоколі, не є тотожними поняттями. До того ж в протоколі не відображено з якими саме ознаками сп`яніння ОСОБА_1 керував транспортним засобом та назву медичного закладу, в якому проводився його огляд. ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП. Разом із цим, судом під час прийняття рішення в справі не було перевірено повноваження поліцейського на складання протоколу та безпідставно залишено поза увагою недоліки протоколу, а також ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення було складено о 02 год 10 хв, а згідно відеозапису ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу о 02 год 39 хв, тобто протокол складено до прибуття в медичний заклад.

Крім того, захисник посилається на те, що до матеріалів справи не долучено акт медичного огляду на стан сп`яніння, а судом не перевірено повноваження посадової особи КМНКЛ «Соціотерапія» на проведення огляду та складання відповідного висновку.

Вважає, що доказами у справі не доведено факту проведення лабораторних досліджень та використання засобів вимірювальної техніки; не підтверджено використання засобів вимірювальної техніки сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки у зв`язку з чим існують об`єктивні сумніви щодо вірності діагнозу лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. До того ж ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду та висновком лікаря і наполягав на відібранні та дослідженні зразків біологічного середовища, але в цьому йому було відмовлено. За таких обставин, а також з огляду на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я, захисник стверджує про порушення процедури огляду та недійсність результатів огляду відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 266 КУпАП.

Зазначає захисник і про те, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейським без інформування про конкретну причину зупинку транспортного засобу та за відсутності підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В апеляційній скарзі захисник також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що ОСОБА_1 належним чином не повідомлявся про час, дату та місце судове засідання, оскільки судова повістка була направлена на невірну адресу, а про прийняте рішення дізнався 11 червня 2020 року, отримавши копію постанови в суді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги і клопотання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження захисником пропущений із поважних причин, оскільки справу судом розглянуто за відсутності ОСОБА_1 і твердження захисника про неналежне його повідомлення про судове засідання, яке відбулося 25 травня 2020 року, не спростовується матеріалами справи, при цьому зі змістом постанови ОСОБА_1 ознайомився в суді 11 червня 2020 року, а апеляційну скаргу захисник подав 18 червня 2020 року, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню, проте апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі ж незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 була затверджена Інструкція.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 на виконання вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП повно та об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Як вже зазначалося, справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , який належним чином не повідомлявся про судове засідання, яке відбулося 25 травня 2020 року, що може свідчити про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Однак при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_1 отримав можливість реалізувати свої права у повному обсязі та скористався нею. При цьому допущене суддею місцевого суду порушення норм процесуального права жодним чином не вплинуло на правильність прийнятого рішення і не може бути підставою для скасування постанови із закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки висновок судді місцевого суду про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дивлячись на його позицію в суді та заперечення вини у вчиненні правопорушення, є обґрунтованим, а винуватість у порушенні ним вимог п. 2.9(а) ПДР України доводиться даними: протоколу про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2020 року; висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо перебування ОСОБА_1 на час огляду о 02 год 15 хв 26 лютого 2020 року в стані алкогольного сп`яніння; розписки ОСОБА_2 , яка свідчить про відсторонення поліцейським водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом; відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано огляд ОСОБА_1 лікарем-наркологом.

Такі докази є належними, допустимими та достовірними, вони отримані згідно з визначеною законом та підзаконними актами процесуальною процедурою та об`єктивно узгоджуються між собою.

Непереконливими є твердження захисника про те, що в протоколі неправильно викладено суть правопорушення з огляду на диспозицію ст. 130 КУпАП, результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсними, а інші докази, які б доводили факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, в справі відсутні.

Слід погодитися з доводами захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення некоректно викладено суть адміністративного правопорушення, оскільки спочатку йдеться про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Але в подальшому інспектор зазначає, що огляд водія на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога за адресою : м. Київ. вул. П.Запорожця, 20, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки пунктом 2.9(а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, викладена у протоколі суть правопорушення в частині викладу об`єктивної сторони складу правопорушення є зрозумілою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим посилання захисника на порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, є надуманими.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, який містить відомості, передбачені ст. 256 КПК України, складений з дотриманням вимог закону. А незначна розбіжність у часі, вказаному в протоколі з часом проведення огляду на відеозаписі логічно пояснюється некоректним налаштуванням часу в приладі відеофіксації, що не є підставою вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом. До того ж, з огляду на дані в протоколі відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 поліцейським не роз`яснювались процесуальні права, на стадії складання протоколу він скористався своїм правом давати пояснення по суті правопорушення, виклавши свої заперечення в протоколі.

При цьому, посилаючись на те, що суддя не перевірив повноваження особи, яка склала протокол, захисник не наводить жодних аргументів, які б доводили, що посадова особа органу Національної поліції, яка склала протокол стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не мала на це відповідних повноважень. А надана захисником в суді апеляційної інстанції копія посадової інструкції інспектора роти № 1 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега) управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, з якою ознайомився і поліцейський ОСОБА_4 , навпаки свідчить про те, що протокол був складений уповноваженою на те особою, оскільки за цією інструкцією інспектор, відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби, окрім іншого, здійснює: безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; первинне реагування на повідомлення про правопорушення, а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством; припинення виявлення адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовуючи заходи адміністративного впливу у випадках та спосіб, які передбачені законодавством.

На обґрунтування доводів щодо недійсності результатів огляду на стан сп`яніння сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, не погодився з результатами огляду у лікаря-нарколога, повноваження якого не перевірялися, а лабораторні дослідження зразків біологічного середовища ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння не проводились.

Процедура проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентована положеннями розділу ІІІ Інструкції.

Як убачається із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001767 від 26 лютого 2020 року, за результатами огляду лікар КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» Отрощенко П.О. дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Підстави ставити під сумнів повноваження цього лікаря у суду апеляційної інстанції відсутні, а стороною захисту не надано достовірних даних, які б свідчили про його некомпетентність.

Разом із тим, на запит апеляційного суду КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» було надано завірену належним чином копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001767 від 26 лютого 2020 року, який містить детальні відомості про зовнішній вигляд ОСОБА_1 , його поведінку, порушення мови, вегетативно-судинні реакції, хитку ходу та нестійкість у позі Ромберга, тобто ознаки алкогольного сп`яніння, а також результати огляду з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» 0,85 ‰, що в свою чергу підтверджується даними з його роздрукованого показника.

В акті лікарем також зазначено, що лабораторна діагностика не проводилась, від лабораторних тестів ОСОБА_1 відмовився. І такі обставини нічим не спростовані.

При цьому відібрання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження для визначення стану алкогольного сп`яніння відповідно до положень Інструкції не є обов`язковим. Разом із цим, згідно з даними відеозапису, на якому зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 , останній погодився на використання лікарем під час огляду спеціального технічного засобу, не вимагав надання йому сертифікату відповідності засобу вимірювальної техніки, не оспорював результати огляду і не вимагав проведення лабораторних досліджень, отримав копію висновку та ніяких зауважень не мав. Тому пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що він не погодився з результатами огляду та вимагав проведення лабораторного дослідження є надуманими і не заслуговують на увагу.

Що стосується направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, то закон не вимагає його долучення до матеріалів справи, як і не передбачено законом та Інструкцією долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки тощо, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

За змістом п. 9 розділу ІІІ Інструкції використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Сумніви захисника стосовно справності роботи спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» спростовуються даними, наданими КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» на запит суду, копії сертифікату перевірки UA.TR.001101-17 (виданий 05.10.2017, строк дії до 05.10.2027) та копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/2751 (чинне до 20.06.2020) газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» зав. № ARKL-2584, виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина.

Використання лікарем саме цього засобу вимірювальної техніки під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння підтверджується як даними акту огляду, так і відомостями із відповідної роздруківки.

Враховуючи наведене, підстави вважати результати огляду недійсними відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що алкогольні напої він не вживав, спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А відомості у довідці лікаря ОСОБА_5 ТОВ «Клініка імені Гальченка В.В.» № 114 від 26.02.2020 про те, що на час огляду о 05 год 30 хв 26.02.2020 ознак наркотичного та алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, не беруться до уваги, оскільки відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, але ТОВ «Клініка імені Гальченка В.В.» у такому переліку немає.

Доводи захисника про порушення працівниками поліції вимог закону України «Про Національну поліцію», які, на думку ОСОБА_1 , безпідставно зупинили його автомобіль є непереконливими, оскільки стороною захисту не надано жодних даних про незаконність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, водночас ці обставини не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9(а) ПДР.

З урахуванням наведеного, вважаю, що обставини справи з`ясовані суддею місцевого суду повно, всебічно і об`єктивно, що спростовує доводи в апеляційній скарзі про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із санкції зазначеної норми закону та в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга захисника Бойка О.А. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Бойку Олександру Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Бойка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко