Номер провадження: 33/813/231/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Пойзнер В.Є., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бандури Б.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 р. відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, працевлаштованого директором ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 85 грн.,а також стягнуто судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 як директором ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС», згідно з актом ГУ ДФС в Одеській області №1225/15-32-14-03-12/37812094 від 24.06.2019 р. про неможливість проведення документарної планової виїзної перевірки ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 р. у зв`язку із втратою документів, були допущені порушення вимог п.п. 44.3 та 44 Податкового кодексу України (далі ПК України) в частині незабезпечення зберігання документів.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що оскаржувана постанова винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне:

- статтею 44 ПК України, на яку посилається суд, не визначено поняття податкового обліку та не встановлено порядок його ведення, тому будь-які дії, що суперечать вимогам зазначеної статті не можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 163 КУпАП як нездійснення податкового обліку чи порушення порядку його ведення;

- чинні закони та підзаконні акти не містять поняття «податковий облік», не встановлюють порядку його ведення та не зазначають, в чому саме таке порушення полягає, що унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності за такі дії;

- всупереч положенням ст. 255 КУпАП, протокол складено посадовою особою не органу державної податкової служби, а посадовою особою іншого органу Державної фіскальної служби, тобто неналежним суб`єктом;

- в порушення вимог ст.ст. 268 та 285 КУпАП, суд безпідставно розглянув справу за його відсутності без його належного сповіщення та не надіслав копію постанови після її винесення.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження по справі відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника Бандури Б.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, … справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з тверджень апелянта, що підтверджуються матеріалами справи, судом були порушені вимоги зазначеної норми процесуального закону, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які спроби сповіщення ОСОБА_1 про місце та дату розгляду справи, жодних судових повісток йому не надсилалося.

Вказані дії суду з неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце судового розгляду призвели до порушення права апелянта на захист та до позбавлення його можливості реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Водночас, згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №30/15-32-14-03 від 25.07.2020 р. (а.с. 1), 24.06.2019 р. об 11 год. в офісі ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова Гора, 6-А інспектором відділу ГУ ДФС в Одеській області Зеленцовою В.В. було встановлено порушення директором товариства ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку, а саме: п.п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині незабезпечення зберігання документів.

В свою чергу, п. 44.3 ПК України передбачає, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до ст. 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

При цьому, відповідно до п. 44.5 ст. 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Проте, з акту ГУ ДФС в Одеській обл. №1225/15-32-14-03-12/37812094 від 24.06.2019 р. про неможливість проведення документарної планової виїзної перевірки ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 р. у зв`язку із втратою документів (а.с. 10-11) вбачається, що на день проведення перевірки підприємством було надано талон-повідомлення єдиного обліку №6974 від 20.06.2019 р. Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, відповідно до якого прийнято заяву про втрату підприємством бухгалтерських документів, при цьому, підприємством 24.06.2019 р. за вх. №30640/10/15-32 було повідомлено ГУ ДФС в Одеській області про втрату вказаних документів відповідно до п. 44.5 ст. 44 ПК України.

Водночас, всупереч вищевказаним вимогам податкового законодавства, протокол про адміністративне правопорушення №30/15-32-14-03 відносно директора ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП був складений 25.07.2019 р. (а.с. 1), тобто передчасно, лише через місяць після встановлення державною фіскальною службою факту втрати товариством документів податкової звітності та без передбаченого законом перенесення терміну такої перевірки до дати відновлення документів.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складений інспектором ГУ ДФС в Одеській області не відповідає вимогам законодавства з огляду на наступні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, в порушення вказаних вимог, згаданий протокол №30/15-32-14-03 від 25.07.2019 р. (а.с. 1) не містить зазначення місця, часу та суті вчинення адміністративного правопорушення, а обмежується лише загальним зазначенням того, що директор ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» ОСОБА_1 вчинив «порушення порядку ведення податкового обліку, а саме п.п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині незабезпечення зберігання документів».

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що протокол відносно нього складений неналежним суб`єктом, апеляційний суд вважає їх помилковими з огляду на положення ст. 255 КУпАП, відповідно до якої у справах про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі, ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати органи державної податкової служби, а ДФС України, відповідно до Положення про державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою КМУ №236 від 21.05.2014 р. центральний орган виконавчої влади, який реалізує, серед іншого, державну податкову політику.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що працівниками ГУ ДФС України в Одеській обл. були проігноровані вимоги ст. 256 КУпАП та положення податкового законодавства щодо строку проведення повторної перевірки у разі втрати підприємством документів податкової звітності, натомість, податковий інспектор безпідставно склав відносно директора ТОВ «СК «ЕНЕРГОСЕРВІС» ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за, начебто, порушення порядку ведення податкового обліку, якого по факту не було.

При цьому, суд 1-ої інстанції, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 фактично позбавив його права надати особисті пояснення з приводу складення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, залишив поза увагою вищезазначені положення податкового законодавства, у зв`язку з чим неправильно встановив фактичні обставини справи.

Окрім того, відповідно до ст. 8 Конституції України, «в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину та не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, не забезпечивши повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, неправильно оцінивши докази у справі, суду першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів його винуватості у матеріалах справи немає.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що вони є обґрунтованими, оскільки підтверджуються повторним дослідженням доказів під час апеляційного перегляду справи.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

При цьому п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 251, 266, 268, 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2019 року про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАПв зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца