Провадження № 33/824/2289/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року, якою закрито провадження у справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124, 122-4 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 20.07.2019 о 21 год. 50 хв. в м. Києві, по вул. Набережне шосе, буд. 25, керуючи автомобілем «Тойота», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п.13.1, п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, а саме: під час руху не дотрималась безпечної дистанції внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Мітсубіші», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 після чого залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. В результаті дорожньо-транспортної події автомобілі механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124, 122-4 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом не перевірені обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та фактичні дані, які мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Так, з матеріалів справи, зокрема, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, схеми дорожньо-транспортної пригоди та фотографії з місця події, пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в матеріалах справи міститься фото на якому дійсно зображено автомобіль ОСОБА_1 , проте, матеріали справи не містять жодного фото, які б підтверджувало перебування авто ОСОБА_1 на місці дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які спільні фото автомобіля «Мітсубіші» та «Тойота» під час так званої дорожньо-транспортної пригоди, а тим більше, що саме автомобіль ОСОБА_1 проїжджав навіть поруч з «Мітсубіші».

Окрім того, в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази участі, а тим більше вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Тому висновок суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, не відповідає наявним матеріалам справи доказам, а тому є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.10 а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).

За порушення зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористалась, надала пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди не заявляла (а.с. 4).

Первинні пояснення самої ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останньою своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №337658 від 07.08.2019 року (а.с. 1), протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №337659 (а.с. 2), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу від 20.07.2020 року (а.с. 3), письмовими пояснення ОСОБА_1 (а.с. 4), а також письмовими поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , рапортом інспектора поліції Хізяк В., протоколом огляду транспортного засобу від 07.08.2019 (а.с. 7), фотографіями з місця пригоди.

Таким чином, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, відповідають вимогам ст.256 КУпАП, містять всі необхідні данні, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушень, передбачених ст.122-4 (залишення водіями місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні) та 124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Таким чином, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про непричетність її до даної дорожньо-транспортної пригоди були спростовані в суді поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який пояснив суду апеляційної інстанції, що коли автомобіль «Тойота» зачепив його автомобіль «Мітсубіші», він чітко побачив що це автомобіль «Тойота» білого кольору, і що державний номерний знак вказано автомобіля починався з серії СВ і складався з п`ятірок і двійок. Також він зазначив, що після зіткнення його автомобіль зупинився і він вважав, що інший автомобіль також зупиниться, але він збільшив швидкість і поїхав з місця пригоди. Окрім того, ОСОБА_2 зазначив, що після зіткнення на його автомобілі залишились сліди білої фарби.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердила в суді апеляційної інстанції той факт, що вона проїжджала по вул. Набережне шосе в м. Києві в той день.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративних правопорушень не встановлено. Як вбачається з письмових пояснень апелянта під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, вона фактично визнає, що саме під її керуванням автомобіль «Тойота» здійснив зіткнення з іншим автомобілем.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 місцевим судом повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушень на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко