Справа № 489/3368/20
Провадження № 33/812/335/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

6 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Данилової О.О.,

за участю секретаря Горенко Ю.В.,

у присутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Коренко Ю.В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Коренко Тетяни Володимирівни на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення - 340 грн. штрафу,

У С Т А Н О В И В:

18 липня 2020 року працівником патрульної поліції - інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №289836, в якому зазначено, що 18 липня 2020 року о 7 год.24 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN GOLF, д.р.н. НОМЕР_2 на перехресті проспекту Богоявленський, проспекту Мира та вул. Пограничній в Інгульському районі м. Миколаєва був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «MITSUBISHI L200», д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та настали матеріальні збитки. Вчинені ОСОБА_1 дії є порушенням пунктів 2.3 «б», 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 340 грн.

В апеляційній скарзі захисник Шеремета О.М. просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Апелянт посилався на те, що районний суд, всупереч вимогам щодо повного та всебічного встановлення обставин справи, взяв за основу лише пояснення потерпілого ОСОБА_2 , не звернув увагу на данні схеми ДТП та механічні пошкодження автомобіля; не дослідив фактори, які впливають на оцінку дорожньої ситуації та вину водіїв, дійшовши безпідставного висновку про здійснення ОСОБА_1 обгону та не визначив вину останнього.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги за правилами частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (стаття 251 КУпАП).

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу додається схема місця дорожньо-транспортної пригоди, яка є графічним зображенням місця пригоди з фіксацією всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками (пункт 3 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України 7 листопада 2015 року № 1395, далі Інструкція).

Зміст схеми місця дорожньо-транспортної пригоди регламентовано пунктом 4 розділу Х Інструкції.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - Правила), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій, зокрема, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 «б»); залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу (пункт 13.1) ; а під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду - дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (пункт 13.3).

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2020 року о 7 год.24 хв. на перехресті проспекту Богоявленський, проспекту Мира та вул. Пограничній в м. Миколаєві сталось зіткнення автомобілів марки VOLKSWAGEN GOLF д.р.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та марки «MITSUBISHI L200» д.р.н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

На місці події повноважною особою патрульної поліції - інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївські області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №289836 (далі Протокол), в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час руху був неуважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем марки «MITSUBISHI L200», д.р.н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження та настали матеріальні збитки. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення пунктів 2.3«б», 13.1 , 13.3 Правил, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП (а.с.1).

Водії транспортних засобів, що зіткнулись, по-різному пояснювали причини дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_2 зазначав, що 18 липня 2020 року о 7 год. 24 хв. він рухався у крайньому правому ряду по проспекту Богоявленському у бік кільця на проспекті Миру. Позаду нього у попутному напрямку та у безпосередній близькості рухався автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF під керуванням ОСОБА_1 . На вузькій ділянці перехрестя ОСОБА_1 став здійснювати обгін справа та «притерся» лівою частиною свого автомобіля до правої частини його ( ОСОБА_2 ) транспортного засобу (а.с.5), що і стало причиною пошкодження автомобілів.

Водночас, водій ОСОБА_1 у власноручному письмовому поясненні зазначив, що його автомобіль рухався у крайньому правому ряду проспекту Богоявленському у бік кільця з проспектом Миру, куди він мав намір повернути. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 рухався позаду та «прижимав» його до узбіччя. На звукові сигнали не реагував. Ширина проїжджої частини цього напрямку руху дозволяла одночасний рух декількох автомобілів, але ОСОБА_2 не вжив жодних заходів для уникнення зіткнення та здійснив наїзд на його автомобіль в районі переднього лівого крила, дзеркала та бампера лівої сторони. Локалізація слідів удару доводить його пояснення (а.с.4).

На підтвердження своєї версії подій 18 липня 2020 року ОСОБА_1 надані фотознімки з місця події, на яких зафіксоване місце зіткнення, розташування транспортних засобів після пригоди, а також пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN GOLF внаслідок контактування (а.с.27-35).

До Протоколу додано схему місця ДТП від 18 липня 2020 року (далі Схема), на якій зафіксовано, що на цій ділянці ширина проїжджої частини цього напрямку проспекту Богоявленського (до розподільчої полоси) складає 9,2 м, ширина правої смуги -5,2 м.

Місце зіткнення транспортних засобів визначено та відстані 2,4 м від правого узбіччя (а.с.3).

У Схемі також зазначені пошкодження транспортних засобі: автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF має пошкодження правого лівого крила, передньої лівої частини переднього бамперу, пошкодження диску колеса та інші, що відповідає зображенню на фотознімках. Автомобіль марки «MITSUBISHI L200» має подряпини на передній лівій двері та пошкодження обліцовки диску правого переднього колеса (а.с.3 зворот).

Проте ці відомості не дають можливості суду достеменно встановити механізм утворення пошкоджень на транспортних засобах, що могло би свідчити про те, який з транспортних засобів з початку створення аварійної ситуації був попереду, а який його наздоганяв.

На переконання суду відповідальність ОСОБА_1 за неуважність (2.3. «б» Правил), недотримання безпечної дистанції та інтервалу, в тому числі і при випередженні (пункти 13.1, 13.3 Правил) може вважатись підставною та обґрунтованою лише у разі доведеності, що саме він своїми необачливими діями створив аварійну ситуацію, здійснюючі маневр на випередження автомобіля ОСОБА_2 без дотримання необхідної дистанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наполягаючи на власній версії подій 18 липня 2020 року, виказали сумніви щодо промірів, зазначених у Схемі , зокрема, відстані місця удару (точка 3) від правої обочини (2,4 м).

До того ж така відстань спростовує пояснення ОСОБА_2 щодо необачного здійснення ОСОБА_1 маневру випередження з правої сторони та зіткнення через недостатність відстані до бордюру, оскільки ширина автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF складає 1,799 м.

На підтвердження своєї версії ОСОБА_1 також посилався на локалізацію та характер пошкоджень свого автомобіля, а також напрямок удару (ззаду наперед), які, на його думку, свідчать про наїзд автомобіля «MITSUBISHI L200» на його автомобіль (а.с.28,29,31), а тому і відсутність його вини.

Доказів, які би спростовували ці твердження ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_2 на характер пошкодження переднього лівого дзеркала автомобіля ОСОБА_1 (спереду назад) також не спростовує можливості протилежного напрямку удару, оскільки докази того, що внаслідок удару воно було «вивернуто», відсутні.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , пасажира та знайомого по роботі ОСОБА_2 , не можуть бути достатнім доказом версії потерпілого, оскільки його письмові пояснення містять дуже стислі відомості про обставини зіткнення (а.с.6). Допитати свідка в судовому засіданні апеляційного суду не представилось можливим через його довготривале відрядження за межі області.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що надані суду докази, а саме Протокол та Схема, яка містить неузгодженість з поясненнями учасників пригоди, а також письмові пояснення, які також не усувають зазначених вище протиріч, самі по собі не можуть ані спростувати, ані довести твердження учасників пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо її дійсних причин.

Отже, докази, які надані суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні пунктів 2.3б, 13.1, 13.3 Правил.

При цьому апеляційний суд, діючи в межах повноважень на перегляд постанови місцевого суду, не встановлює особу, винну у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а також не дає оцінку діям водія ОСОБА_1 в порушенні інших правил дорожнього руху, а також діям водія ОСОБА_2 .

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких дії.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту порушення ОСОБА_1 у конкретній дорожній обстановці вимог пункту 2.3 «б» та 13.1,13.3 Правил та вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КупАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду О.О. Данилова