Провадження № 3/263/3608/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Єлізавета Сергіївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Донецькій області поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, який здійснює свою підприємницьку діяльність за адресою: пр. Будівельників, 98, місто Маріуполь суши-бар «Мікадо», на порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, Порядку повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413, допустив несвоєчасне надання до органів ДПС повідомлення про прийняття працівників на роботу, повідомлення про прийняття на роботу сформовано та фактично надано до органів ДПС 09 вересня 2020 року о 16:34 годин, тобто після початку роботи працівників та під час проведення інспекційного відвідування, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 09 вересня 2020 року перебували на робочому місці за адресою: пр. Будівельників, 98, місто Маріуполь суши-бар «Мікадо», де виконували роботу кухарів, касира, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, в подальшому заявив клопотання про надання часу для звернення за правовою допомогою, після чого в наступні судові засідання не з`являвся.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Денисенко Д.В. надала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю витребування доказів, в подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № ДЦ26366/2062/АВ/ПТ від 16 вересня 2020 року, актом інспекційного відвідування № ДЦ26336/2062/АВ від 16 вересня 2020 року, повідомленнями про прийняття на працівника на роботу від 09 вересня 2020 року, наказом № 9к про прийняття на роботу від 08 вересня 2020 року, відеозаписом, здійсненим під час інспекційної перевірки, поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Диспозиція ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 КУпАП, представлені докази підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, у встановленому порядку такі не спростовані.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням, суддя виходить з наступного.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на те, що ОСОБА_1 допустив до роботи чотирьох найманих працівників без оформлення трудового договору, при цьому трудові відносини на час інспекційної перевірки не були оформлені належним чином з усіма членами штату найманих працівників, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень, суддя вважає недоцільним застосування положень ст. 22 КУпАП.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 22, 23, 38, 41, 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Є.С. Ікорська