ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2020 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І., розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , працюючої начальником планового фінансового відділу Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу №14/69/2019 від 29.11.2019, при проведенні планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Управління з питань культури та охорони культурної спадщини, що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, буд. 22/12, за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 виявлено порушення законодавства про закупівлі в частині не оприлюднення інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства.

Так, головою тендерного комітету Управління з питань культури та охорони культурної спадщини ОСОБА_1 , яка відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про публічні закупівлі" та п. 5.3 Положення про тендерний комітет, затвердженого наказом Управління з питань культури та охорони культурної спадщини від 25.07.2016 №64, несе відповідальність за повноту та достовірність інформації, що оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу: у період з 19.12.2017 по 21.12.2017 не оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу звіт про виконання договору від 04.12.2017 №2-Т, укладеного з ТОВ "Люм`єр Україна" на суму 1554000 грн. за результатами переговорної процедури закупівлі, який виконано згідно видаткової накладної від 18.12.2017 №301101 на суму 1554000 грн.; у період з 07.12.2017 по 11.12.2017 не оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу звіт про виконання договору від 15.09.2017 №1-Т, укладеного з ТОВ "Люм`єр Україна" на суму 2799500 грн., за результатами переговорної процедури закупівлі, який виконано згідно товарно-транспортної накладної від 06.12.2017 №РО612 на суму 2799500 грн., що є порушенням абз. 10 ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року №922-VIIі, за що передбачено відповідальність частиною 1 ст. 164-14 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище правопорушення підтверджується доказами, наявними в матеріалах адміністративної справи, а саме,актом планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської Ради за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, наказом №64 від 25.07.2016 та додатками №1, 2 до нього, договорами №1-Т від 15.09.2017, №2-Т від 04.12.2017, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в яких остання не заперечує обставин вказаного правопорушення, а зазначає, що причиною не розміщення звіту про виконання договорів вважає недбале ставлення до своїх прямих обов`язків працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також велику завантаженість своїми основними обов`язками начальника планово-фінансового відділу управління.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, що виразилося у неоприлюдненні інформації про закупівлі відповідно до вимог законодавства.

Проте, згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачене ст. 164-14 КупАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 164-14 КУпАП, має відраховуватися з дня його виявлення.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях "Єлоєв проти України" від 06 листопада 2008 року, "Фельдман проти України" від 08 квітня 2010 року, "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу "якості закону". В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що датою виявлення правопорушення в даному випадку є 29.10.2019, тобто дата складання акту планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, оскільки, як зазначено в протоколі, саме в цей день посадовою особою Держаудитслужби в Миколаївській області надана оцінка зібраним доказам у їх сукупності. Проте, з цим погодитись неможна, оскільки зазначене не узгоджується з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст. 38 КУпАП.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією.

Таким чином, на момент розгляду судом справи закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя С.І. Гречана