КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №754/8040/20 Постанова винесена суддею Федосєєвим С.В.
Справа № 33/824/4148/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Алтуніна Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Алтуніна Я.І. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 13 червня 2020 року о 23 год 24 хв ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві, по вул. Малишка, 39, керував автомобілем марки «BMW 530», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає дійсності, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Алтунін Я.І., посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому невірно вказано місце вчинення правопорушення. Так, в протоколі ДПР 18 №068639 від 14 червня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом по вул. Братиславській, 2 в м. Києві, проте водія поліцейський фактично зупинив за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 39.

Крім того, захисник зазначає про суперечливість даних в протоколі щодо суті правопорушення. Зокрема, посилається на те, що в протоколі вказано про керування автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння та є вказівка на п. 2.5 ПДР, але цей пункт ПДР встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водночас порушення, яке передбачає керування транспортним засобом у стані алкогольного та іншого сп`яніння вказано у п. 2.9 ПДР. Крім того, на думку захисника, працівник поліції вказав у протоколі неправдиві дані щодо ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки наявність таких ознак нічим не підтверджується.

В цьому ж аспекті захисник звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повертався судом для дооформлення до Управління патрульної поліції в м. Києві, в тому числі для визначення місця вчинення правопорушення, але був вдруге направлений на розгляд до суду з тими ж недоліками.

Що стосується пояснень свідків, то захисник звертає увагу на те, що за їх змістом подія відбулася за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 2, але ОСОБА_1 за цією адресою не знаходився, тобто свідки взагалі не могли його бачити, а тому їх пояснення не можуть враховуватися судом як доказ того, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. До того ж в поясненнях свідків не вказано на стан якого сп`яніння відмовився пройти огляд ОСОБА_1 , а також про те, що він відмовився від огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» на місці зупинки чи у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

З посиланням на те, що жодним доказом у справі взагалі не підтверджується наявність підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, поліцейськими не пропонувався водію огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці з використанням спеціальних технічних засобів у присутності свідків, захисник стверджує, що був грубо порушений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, тому він є недійсним.

За таких обставин захисник вважає, що дані, зазначені в протоколі та додатках до нього, не узгоджуються між собою і жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а суд першої інстанції позицію та доводи сторони захисту проігнорував і не зазначив у судовому рішенні мотиви відхилення доводів захисника.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Алтуніна Я.І. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Загальні вимоги щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння визначені у ст. 266 КУпАП, частиною 6 якої передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

На виконання цієї постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Разом із цим відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вивченням матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП та правильно застосував норми матеріального права.

З огляду на зміст постанови, суддя місцевого суду вислухав позицію захисника, дослідив наявні в справі письмові докази та відеозапис, проаналізувавши які у взаємозв`язку між собою, дійшов правильного висновку про безпідставність усіх доводів захисника та доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 068639 від 14 червня 2020 року, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозапису із нагрудної відеокамери поліцейського №АА00882.

Доводи захисника про те, що суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків недопустимі докази, які до того ж не узгоджуються між собою є непереконливими.

Так, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою на це особою, без істотних порушень вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи із характеру вчинених дій, у тому числі в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським та узгоджуються з визначеними у пунктах 3, 4 розділу І Інструкції, та дії ОСОБА_1 в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , як це слідує з протоколу, були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а по суті правопорушення він власноручно зазначив, що згоден з протоколом.

Що стосується місця вчинення правопорушення, яке вказано в протоколі, то за результатами дослідження доказів у справі суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку, що така подія відбулася по вул. Малишка, 39 в м. Києві, де був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 і в подальшому складений протокол про адміністративне правопорушення. Отже фактичні обставини правопорушення суддею встановлені правильно, а та обставина, що в протоколі вказана інша адреса правопорушення дійсно є недоліком, але не тягне за собою визнання недопустимим цього доказу і тим більше не є підставою для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Долучені до протоколу письмові пояснення двох свідків свідчать про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від огляду на стан сп`яніння, що узгоджується з даними, викладеними у протоколі, а відеозапис, на якому зафіксовані події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, доводить дотримання працівниками поліції відповідної процедури. Зокрема, із відеозапису слідує, що поліцейський перевірив реакцію зіниць ОСОБА_1 на світло та повідомив, що такої реакції немає, при цьому поведінка водія під час спілкування з поліцейськими вочевидь не відповідала обстановці, отже у працівників поліції було достатньо підстав для огляду водія на стан наркотичного сп`яніння. В присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога на стан наркотичного сп`яніння, поліцейський роз`яснив йому наслідки відмови від огляду, але ОСОБА_1 від огляду відмовився, що і було зафіксовано в протоколі.

Посилання захисника на те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу не заслуговує на увагу, оскільки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в пункті 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, тому огляд водія на стан наркотичного сп`яніння підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, від якого ОСОБА_1 відмовився, отже не виконав вимоги п. 2.5 ПДР України. Разом із цим твердження захисника в апеляційній скарзі про недійсність результатів огляду взагалі є недоречним, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, а суть вчиненого ним правопорушення полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та судовому рішенні.

Враховуючи наведене, вважаю, що докази у справі, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, вони отримані згідно з визначеною законом і підзаконними актами процесуальною процедурою та об`єктивно узгоджуються між собою. При цьому суддя місцевого суду правильно не взяв до уваги позицію захисника щодо відсутності достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР, про що навів у постанові відповідні мотиви.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 07 вересня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів у справі, судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування та закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить захисник.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга захисника Алтуніна Я.І. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Алтуніна Ярослава Ігоровича залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко