Справа № 363/2227/20 Головуючий в суді І інстанції - Чірков Г.Є.
Провадження № 33/824/3847/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

представника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року, якою закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

10 червня 2020 року о 20 год. 20 хв. в Київській області, Вишгородському районі, с. Лютіж, вул. Визволителів, 139, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 перед поворотом ліворуч на прилеглу вулицю не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він є іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, а тому оскаржувана постанова стосується його прав та інтересів.

Так, як стверджує апелянт, постанова суду першої інстанції обґрунтована обставинами, які не відповідають фактичним обставинам справи, що стало причиною помилкового застосування норм матеріального прав та ухвалення помилкової постанови.

Як підтверджується матеріалами справи, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_1 , оскільки він керував автомобілем «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 не забезпечившись в можливості здійснити маневр та перестроїтись з крайньої правої смуги в ліву смугу здійснив наїзд на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив пункти 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 із змінами та доповненнями станом на 10.06.2020.

Апелянт зазначає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди найбільш пошкоджені праві двері автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 . Зокрема, з пошкоджень видно, що автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 рухався прямо в лівій смузі, в іншому випадку, удар був би під кутом. В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП міститься відео моменту дорожньо-транспортної пригоди, яке було зафіксовано на відеореєстраторі, що знаходився в автомобілі «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , та відповідь на адвокатський запит вих. №1749 від 04.08.2020.

Окрім того, в день дорожньо-транспортної пригоди автодорога була після ремонту, у зв`язку з чим відсутня дорожня розмітка. Отже, у зв`язку з відсутністю дорожньої розмітки, самі водії повинні визначати кількість смуг з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

ОСОБА_3 стверджує, що водій автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 керував автомобілем не обачно, що й стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, а саме не побачив інший автомобіль здійснюючи маневр. Що стосується виїзду на зустрічну смугу, то по-перше така дія була вимушеною, оскільки ОСОБА_3 приклав всі можливі зусилля щоб уникнути дорожньо-транспортної пригоди, по-друге відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, як приклад постанова Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №334/3798/17 за відсутності дорожньої розмітки водій не може бути винним за порушення п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Ісаєнка О.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи і постанови суду зазначені вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку (п.п.10.1, 10.4 ПДР України).

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Так, апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушень п.п.10.1, 10.4 ПДР України.

Матеріалами справи підтверджується, що вказаних вимог ПДР України ОСОБА_1 було дотримано.

Всі наявні в матеріалах адміністративного провадження докази досліджені та оцінені безпосередньо апеляційним судом на відповідність критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв`язку достатності для доведення того, що водій ОСОБА_1 не допустив порушень п.п.10.1, 10.4 ПДР України.

За таких обставин, дії водія ОСОБА_1 не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням зіткнення цих транспортних засобів.

Доводи апелянта про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди було те, що водій ОСОБА_1 не впевнившись в можливості здійснити маневр перестроювання з правої смуги руху в ліву, здійснив наїзд на автомобіль «Toyota Camry» не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Так, матеріали адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 не містять будь-яких доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 не дотримався вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України.

Крім того, суд вважає, що клопотання ОСОБА_3 про призначення авто-технічної експертизи не підлягає задоволенню з тих підстав, що вирішення питання про те, хто з водіїв порушив ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених у протоколі та встановлених судом, лежить у юридичній площині і не потребує спеціальних знань у певній сфері.

Отже, переконливих доводів, які спростовували б висновки суду першої інстанції і були підставами для зміни чи скасування постанови Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020, апелянтом не наведено і при розгляді справи в апеляційній інстанції не встановлено.

Відтак, оскільки висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, як про те просить апелянт, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко