Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 308/7997/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Надопта А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли із Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

09.08.2020 року о 16-30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11183» д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого на атодорозі М-06 Київ-Чоп 787 км+200 м., на якому знаходилися пішоходи, не зменшила швидкості та не зупинилася, щоб надати дорогу пішоходам, змусивши їх різко змінити напрямок руху та відстрибнути, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.122 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, разом з тим, подала до суду письмову заяву про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку із її хворобою (ГРВІ) та просила суд справу слуханням відкласти на інший термін.

Відповідно до ст.268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності ч.4 ст.122 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи за її відсутністю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 КУпАП, де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, а адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 статтею 122 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше року з дня його вчинення. Суд звертає увагу на ту обставину, що строки притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , згідно до Протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №233576 від 09.08.2020 року, закінчуються 09.11.2020 року, а належних та допустимих доказів неможливості прибути в судове засідання ОСОБА_1 , суду не надано.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи з боку ОСОБА_1 нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП у повній мірі підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.08.2020 року та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 ..

Таким чином, дії ОСОБА_1 за ознаками ч.4 ст. 122 КпАП України, кваліфіковані вірно.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність. Враховуючи викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ступінь її вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 4 ст. 122 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 122 ч. 4, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 н.м.д.г., що становить 680 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трох місяців з дня її винесення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

СуддяА. А. Надопта