КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/371/2020 Суддя І інстанції - Тиханський О.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника Нікіташа С.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нікіташа С.П на постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 27.07.2019 року 01 год.15 хв. в м. Київ по вул. Солом`янська, 11а, керував автомобілем Infiniti НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності 2 свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив 2.5 Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній захисник ОСОБА_1 - адвокат Нікіташ С.П. просить скасувати постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року та закрити провадження у справі.

Вважаючи постанову судді незаконною, захисник вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений не за місцем зупинки транспортного засобу, а в приміщенні Київської міської наркологічної лікарні "Соціотерапія", доставляння до якої ОСОБА_1 було незаконним, оскільки він був доставлений до лікарні без письмового направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляції вказується, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є підставою для прийняття рішення про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення.

При цьому суддя районного суду відмовив у задоволенні клопотання захисника про витребування від Управління патрульної служби інформації, чи виписував інспектор поліції направлення на огляд ОСОБА_1 в КМНКЛ "Соціотерапія" з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не мав ознак такого сп`яніння, а в матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Також апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та надав свою згоду на проходження огляду, проте працівники поліції наполягали на підписанні інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання, яку він через далекозорість не міг прочитати без окулярів, що залишились в автомобілі, а підписувати документ без попереднього прочитання він не міг.

Вважаючи протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом, захисник вказує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по вулиці Кудряшова і був зупинений біля будинку № 14, а по вул. Солом`янській не рухався і не зупинявся.

В апеляції вказується на відсутність підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він керував технічно справним автомобілем та не порушував правил дорожнього руху, відтак всі наступні дії поліцейських, на думку апелянта, були незаконними.

Суд без зазначення причини відмовив у задоволенні клопотання захисника про виклик та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та які, на думку ОСОБА_1 підтверджують відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши поясненнязахисника Нікіташа С.П. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а постанову судді необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у справі постанові доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських убачається, що в приміщенні Київської міської наркологічної лікарні "Соціотерапія" поліцейський у присутності свідків пояснює про те, що після зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та на місці зупинки була спроба провести огляд водія на стан сп`яніння із застосуванням приладу "Драгер", проте огляд не вдалося провести, бо водій не видихав повітря у прилад, у зв`язку з чим водій був доставлений до лікарні.

На запитання поліцейського, чи буде водій проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 заявив, що він не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте відмовляється підписувати документ щодо згоди на проведення огляду лікарем, посилаючись на формат документу, який він не може прочитати без окулярів.

Присутній при цьому лікар повідомляє, що відмова від підписання згоди означатиме, що особа ухиляється від проведення огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, посилання ОСОБА_1 на те, що він не міг прочитати текст документу, який йому пропонували підписати, спростовується його ж діями, зафіксованими на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Так, у процесі розмови з поліцейськими ОСОБА_1 вказує, що сфотографував запропонований до підпису документ на мобільний телефон.

Також у процесі розмови з поліцейськими ОСОБА_1 читає постанову про накладення адміністративного штрафу за порушення правил дорожнього руху, виявлене до зупинки автомобіля під його керуванням, підписує постанову та отримує її копію.

На зауваження поліцейського про те, що ОСОБА_1 безперешкодно підписав постанову про накладення адміністративного штрафу, а згоду на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння підписувати боїться, ОСОБА_1 відповів, що підписав постанову, бо текст постанови виготовлений на принтері.

Окрім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 прочитав цей протокол та власноручно написав у ньому свої пояснення.

З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 ознайомився з його змістом, власноручно написав пояснення про те, що він не згідний з протоколом та не відмовляється від проходження медичного обстеження (а.с. 1).

Отже, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 без окулярів користувався мобільним телефоном, читав та підписував постанову про застосування до нього адміністративного штрафу за порушення вимог ПДР України, прочитав протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього за ст. 130 КУпАП, та власноручно написав у протоколі свої пояснення, відтак посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не міг прочитати без окулярів інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання є неспроможним.

Відмова ОСОБА_1 від підпису інформованої добровільної згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання унеможливила проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лікарем КМНЛ "Соціотерапія".

Таким чином, ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейських щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та після пояснень лікаря про необхідність підписання добровільної згоди хоча і наголошував на тому, що він не відмовляється від проведення огляду, проте умисно не вчинив дій, необхідних для проведення такого огляду, що свідчить про фактичну відмову від проведення огляду.

Позаяк ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у приміщенні КМНЛ "Соціотерапія", розташованої в м. Києві, по вул. Визволителів, 6, то саме у цьому місці був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння був складений за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що не суперечить вимогам КУпАП, нормами якого не визначається місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, відтак посилання в апеляції захисника на місце складання протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на законність судового рішення.

Суддя апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про незаконність доставляння ОСОБА_1 до КМНЛ "Соціотерапія" через відсутність в матеріалах справи письмового направлення, яке поліцейський мав видати після згоди чи вимоги водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки згідно з встановленими обставинами справи ОСОБА_1 не заперечував проти його огляду у закладі охорони здоров`я, та перебуваючи у цьому закладі, на словах не заперечував проти проведення огляду, проте своїми умисними діями унеможливив проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водій ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні КМНЛ "Соціотерапія", відтак відсутність в матеріалах справи письмового направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не може свідчити про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, як це вважає апелянт.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не мав ознак такого сп`яніння, а в матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не можуть бути взятими до уваги.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 , заперечуючи стан алкогольного сп`яніння, запитав у поліцейського, чому той вирішив, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що поліцейський озвучив ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота.

Щодо доводів апеляції про неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по вулиці Кудряшова і був зупинений біля будинку № 14, а по вул. Солом`янській не рухався і не зупинявся, то матеріали справи не містять даних про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у місці, зазначеному апелянтом, відтак такі доводи є безпідставними.

Разом з тим, в матеріалах справи є документ, який свідчить про те, що автомобіль Infiniti НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 27.07.2019 о 01 годині 21 хвилин був зупинений в м. Києві по вул. Солом`янській, 11, - це постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАБ № 1367060 від 27.07.2019 (а.с. 139).

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАБ № 1367060 від 27.07.2019 підтверджується не лише місце зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а й підстава зупинки автомобіля працівниками поліції.

Так, вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано штраф в сумі 425 гривень за те, що 27.07.2019 в м. Києві по вул. Соломянській, 11, він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.3 дод. 2 та не надав посвідчення водія.

Згідно з наявними в справі даними штраф, накладений на ОСОБА_1 постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕАБ № 1367060 від 27.07.2019, сплачений в установленому законом порядку (а.с. 138, 139).

Отже, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням водієм ПДР України, відтак доводи апеляційної скарги захисника про незаконність дій працівників поліції через безпідставну зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними.

Суддя апеляційного суду вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддя районного суду не допустив порушень процесуального закону, на які вказується в апеляційній скарзі захисника.

Зокрема, та обставина, що суддею районного суду не були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не може вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, позаяк суддя районного суду не посилався у своїй постанові на письмові пояснення вказаних свідків.

Посилання в апеляції захисника на те, що вказані свідки, на думку ОСОБА_1 , можуть підтвердити відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не може бути взятим до уваги, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що свідки були присутніми лише при пропозиції поліцейських ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмові ОСОБА_1 підписати інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболювання, тобто фактичній відмові від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та в апеляції не наведені інші обставини, про які б могли дати пояснення свідки в судовому засіданні.

Таким чином, суддя апеляційного суду, вважаючи постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 законною і обґрунтованою, не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Нікіташа С.П. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В.Ковальська