Справа № 128/2474/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВРВП ВВП Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем магазину «Кирпичинка» в АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП , -

-права передбаченні ст.63 Конституції України , ст.268 КУпАП-особі, яка притягається до адміністративної відповідальності судом роз`яснені та особі зрозумілі;

- відводу, клопотань та (або) заяв суду особою, яка притягається до адміністративної відповідальності -не заявлено ,

УСТАНОВИВ:

16.08.2020 о 11.00 год. по вул. Шевченка, 31-Б, в с. Сокиринці, Вінницького району, Вінницької області в продуктовому магазині «Кирпичинка» продавець ОСОБА_1 здійснювала торгівлю продуктами харчування без засобів індивідуального захисту, а саме -без захисної маски та рукавичок, порушила п.п.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року, своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП, визнала частково , суду показала, що дійсно на той час в магазині людей не було, але коли заходила якась людина в магазин, то вона одягала маску, а коли нікого немає, то знімала її, оскільки цілий день торгувати у масці та рукавичка їй тяжко. Коли зайшли працівники поліції, то вона перебувала без маски та рукавичок, але в магазині не було покупців.

Не зважаючи на частково визнання вини ОСОБА_1 , суд вважає, що її вина у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП установлена таким належними та допустимими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №542144 від 16.08.2020, з якого судом убачається дата, час і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення(а.с.1);

- письмовим поясненням ОСОБА_1 , з якого вбачається, що вона16.08.2020 о 11.00 год. по вул. Шевченка, 31-Б, в с. Сокиринці, Вінницького району, Вінницької області в продуктовому магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебуваючи на своєму робочому місці здійснювала продаж товарів без захисної маски та рукавичок (а.с.2);

-копією трудового договору від 10.02.2014 , відповідно до якого гр. ОСОБА_1 зобов`язана виконувати роботу продавця продовольчих товарів в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6-7);

- фотозображеннями до протоколу про адміністративне правопорушення, на яких зображена особа жіночої статті, одягнена в формений одяг продавця, однак без засобів індивідуального захисту маски та рукавичок (а.с.8-9).

У судовому засіданні ОСОБА_1 , підтвердила факт того, що на цьому фотозображенні зображена вона.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до п.п.1 п.10 на території України на період дії карантину забороняється, в тому числі, перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Пунктом 7 Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 року, передбачено, що працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ). Після кожного зняття ЗІЗ та одяганням чистої маски/респіратора, одноразових рукавичок, працівник повинен ретельно помити руки з милом або обробити антисептичним засобом.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що вона знімала маску, коли немає відвідувачів, та одягала, коли вони заходять в приміщення магазину. З фотозображення чітко видно, що продавець перебувала без маски та рукавичок, коли в приміщенні магазину вже перебували працівники поліції. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували невинуватість гр. ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення, суду нею надано не було.

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції вірно кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

Отже, на підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , обставини його вчинення, дані про особу, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КпАП України та про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 44-3, 284, 294 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень на розрахунковий рахунок: Одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повна постанова складена 06.11.2020 .

Суддя: О.Б. Саєнко