№ 336/5524/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого: ТОВ «Фенікс авто», водій, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

20.09.2020 р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 338087, відповідно до якого 20.09.2020 р. о 13 год. 54 хв. по пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі ОСОБА_1 надавав послуги у сфері забезпечення пасажирів, перевозив кількість осіб більше ніж зазначено у технічній документації транспортного засобу, а саме перевозив 27 осіб замість 19-ти, чим порушив вимоги МОЗ № 50 від 22.08.2020 р. тп постанову КМУ № 641 зі змінами п. 11.2, та пасажири у транспорті перебували без вдягнутих засобів індивідуального захисту: респіраторів або захисних масок, чим порушив постанову КМУ № 641 зі змінами п. 10.1. Вказаними діями скоїв адміністративне правопорушення, яке передбачено ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Фельський С.Л. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням клопотання та наданих пояснень, суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, свого підтвердження достатніми достовірними доказами не знайшла з огляду на наступне:

Статтею 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Щодо постанови МОЗ, співробітником поліції не зазначено пункт цієї постанови, який на думку поліції порушив ОСОБА_1 , що робить формулювання обвинувачення незрозумілим.

Щодо постанови КМУ 641, яку на думку поліції порушив водій, то в протоколі не зазначено час опублікування вказаної постанови, що робить ускладненим визначення з тим, яку ж з 52-х постанов КМУ № 641 порушив водій у даній ситуації.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При складанні протоколу уповноважена особа не зазначила та взагалі не встановила, в якому саме режимі здійснював перевезення пасажирів водій. Хоча однією з кваліфікуючих ознак правопорушення, є перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі.

Тобто для притягнення водія до відповідальності він повинен здійснювати перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі.

Натомість співробітниками поліції ця обставина не встановлена та до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано жодних документів на підтвердження цієї обставини.

Крім того, у протоколі зазначено, що у салоні автобусу знаходилось 27 людей, але з долученого відеозапису, оглянутому у судовому засіданні, встановити реальну кількість людей неможливо.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини провадження у справах про адміністративні правопорушення, є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справах "Лучанінова проти України" (заява N 16347/02 від 09.06.2011); "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява N 20347/03) від 12.03.2009). Так, у п. 146 рішення у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06.12.98 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції не винуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

За містом статей 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини"), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

З огляду на вищезазначену Європейську практику, та на наявні у справі докази суддя дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП належними та допустимими доказами не доведена.

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.. 44-3, п. 1 ч.1 ст. 247, КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Щаслива

Постанова набрала законної чинності « »________________20__рік.

Дата видачі « »________________20___рік.