Справа 350/1261/20
Номер провадження 3/350/506/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській областів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом серії АПР 18 № 497645, 28 серпня 2020 року об 08 годині 48 хвилин Автодорога Н-09,319 км.водій ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів за маршрутом Перегінськ-Франківськ на автобусі Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 в кількості 40 чоловік, що перевищує кількість місць для сидіння передбачену технічною характеристикою на транспортний засіб (35 місць), чим порушив підпункт 2 пункту 11 ПКМУ від 22.07.2020 зі змінам ПКМУ від 12.08.2020 №712, чим вчинив правопорушення, передбачене 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що працює водієм автобуса. 28 серпня 2020 року приблизно о 08 годині 50 хвилин на зупинці на Пасічній до його автобуса підійшли працівники поліції. В той час здійснювалася посадка висадка пасажирів. Поліцейський зайшов в автобус, здійснив зйомку на телефон і вийшов. Він пояснював, що сидячих місць достатньо, що люди, готувалися до висадки заздалегідь тому і стояли, або не встигли вибрати місце для посадки. Поліцейський не врахував його пояснення, а відразу почав складати протокол. Він вимагав перевірити реальну кількість пасажирів що перебували в автобусі, допитати їх або тих, які вийшли, але його ніхто не слухав. Складалося враження, що поліцейському вкрай необхідно було скласти протокол. Він перевозив в автобусі саме таку кількість пасажирів, яка передбачена технічною характеристикою на транспортний засіб.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Підставами для такого висновку є наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Із змісту положень ч.ч. 1, 3-4 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-III від 06.04.2000 вбачається, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, матеріали справи містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №497645 від 28.08.2020;

- рапорт інспектора ВБДР УПП в Івано-Франківській області О.Дриндак;

-фото зовнішнього вигляду автобуса та його салона;

-відеозапис з камери DSSX 304962 -004962.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №497645 від 28.08.2020 вбачається, що водій заперечив порушення вимог ст. 44-3 КУпАП мотивуючи тим, що кількість пасажирів відповідала вимогам техпаспорта ( а.с.1).

Фото зовнішнього вигляду автобуса та його салона ( а.с.2) не дають підстави прийти до переконання про те, що автобусом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 за маршрутом Перегінськ-Франківськ перевезення пасажирів 28 серпня 2020 року об 08 годині 48 хвилин здійснювалося з перевищенням кількість місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою на цей транспортний засіб.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису ( а.с.5) вбачається, що працівник патрульної поліції зайшов в салон автобуса, однак не здійснив точний підрахунок пасажирів, не зафіксував салон транспортного засобу належним чином та не відібрав пояснення в пасажирів для підтвердження зазначених в протоколі обставин та для спростування тверджень водія ОСОБА_1 про те, що "місця для сидіння є достатньо", що "кількість пасажирів відповідала вимогам техпаспорта".

Не може бути визнаним допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення рапорт працівника поліції ( а.с.3), оскільки він є документом внутрішнього використання, який інформує керівництво про правомірність дій поліцейських.

За змістом ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: