ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1244/20 Справа № 932/8060/20 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л.О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Андрієнка С.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в доход держави у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень 00 копійок;

- за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в доход держави у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 255 гривень 00 копійок.

На підставі ст.36 КУпАП остаточно ОСОБА_1 встановлено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 26 червня 2020 року о 17.25 год. керуючи автомобілем марки «MERCEDES BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті пр.Дмитра Яворницького та вул. Харківська в м.Дніпро, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «LEXUS», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено, завдано матеріальні збитки.

Крім того, 26 червня 2020 року о 17.25 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті пр. Дмитра Яворницького та вул. Харківська в м. Дніпро, був учасником ДТП, з місця якого зник, до поліції не повідомив.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Андрієнко С.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Бабушкінського районного суду від 21.09.2020 року, згідно якої водія ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної правої оцінки тому факту, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази причетності водія ОСОБА_1 до даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: відсутні покази можливих свідків (сторонніх) пригоди; відсутні відеозаписи з камер зовнішнього нагляду, на яких могло бути зафіксовано момент зіткнення; відсутні докази спричинення механічних ушкоджень автомобілю Лексус р/н НОМЕР_3 саме автобусом Мерседес- Бенц р/н НОМЕР_4 , отже неможливо встановити об`єктивну сторону правопорушення і встановити, чи наявний склад правопорушення.

Вказує на те, що в матеріалах справи наявна схема місця ДТП від 26.06.2020 року в якій зафіксований огляд ділянки дороги, на якій начебто вчинено ДТП. Відповідно до вказаного протоколу будь-яких домішків, уламків чи подряпин, які могли б слугувати доказами, на оглянутій ділянці дороги не виявлено. На схемі вказано місце зіткнення зі слів водія ОСОБА_2 , але вказане місце не має чіткої прив`язки до сталих об`єктів. Так визначено відстань 28,2 м ( нібито до краю перехрестя), але ця відстань виходить за межі перехрестя. Також вказано розмір 3,9м - прив`язки до якоїсь лінії, розміри та прив`язка якої відсутні. Таким чином місце зіткнення, всупереч вимогам законодавства, не має прив`язки до сталих об`єктів, тобто знаходиться у повітрі.

В матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але вказані особи не зазначені, як свідки або потерпілі в тексті протоколу про адміністративне правопорушення

Пошкодження дзеркала автомобіля Лексус, які зафіксовані на фототаблиці доданій до матеріалів справи, на думку апелянта є сумнівними та не характерними для даної дорожньо-транспортної пригоди. Так, зі слів водія ОСОБА_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль був нерухомий. В такому випадку, якби автобус Мерседес здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , то дзеркало повинно було вивернуте вперед, за напрямком руху автобусу та дзеркало мало б бути зірвано з місця крепления, але дзеркало знаходиться на своєму місці.

Вважає, що фототаблиця, додана до матеріалів справи, не може слугувати належним доказом, виходячи із наступного: вона належним чином не оформлена, фотографії не підписані, тому не зрозуміло, де вони зроблені і що вони підтверджують, які транспортні засоби на них вказані.

На думку апелянта, обидва адміністративних протоколи, складених відносно водія ОСОБА_1 складено з порушенням права на захист. Так водія ОСОБА_1 не було ознайомлено належним чином з адміністративним протоколом після його складання, не роз`яснено його права, передбачені ст.ст.55,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим суттєво порушено його право на захист. Про це свідчить відсутність підпису водія ОСОБА_1 в місці, де вказані права роз`яснюються. ( Згідно наказу МВС України № 1376 від 06.11.15 року, зі змінами від 2018 року).

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Андрієнко С.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні виступив проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. 16.10.2020 року надіслав заперечення на апеляційну скаргу та просив постанову суду першої інстанції також залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення серії БД№128050 від 27.06.2020 року, серії БД№128051 від 27.06.2020 року, схема ДТП, в якій містять дані про пошкодження лівого дзеркала автомобіля «LEXUS» номерний знак НОМЕР_5 , фототаблицею та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376, протокол був підписаний ОСОБА_1 в графі особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи.

Крім цього відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що саме водієм ОСОБА_1 порушено п.13.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Також, ОСОБА_1 було залишено місце пригоди, про скоєне ДТП в поліцію не повідомив, чим порушено п.2.10 ПДР України.

Проте, цих вимог правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 не дотримався, а тому його дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апелянта щодо постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018 року, в якій зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами є неспроможними, оскільки ст. 2 КУпАП визначено законодавство України про адміністративні правопорушення. З аналізу цієї статті не вбачається, що можливо застосовувати процесуальне законодавство КАС України при розгляді проваджень в порядку КУпАП.

Таким чином, посилання апелянта на зазначену постанову Верховного Суду є недоречним та процесуально не стосується провадження, що наразі розглядається. Висновки Верховного Суду, викладені в постанові, не можуть застосовуватися при розгляді провадження в порядку КУпАП, в тому числі висновки щодо належності та допустимості доказів, так само як і інші висновки.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав належної оцінки факту, що у справі відсутні будь-які належні та допустимі докази причетності ОСОБА_4 до ДТП, оскільки судом першої інстанції було враховано покази ОСОБА_2 , було зачитано письмові показання свідка ОСОБА_3 , яка перебувала в автомобілі в момент ДТП та була безпосереднім свідком події, при цьому, її показання є чіткими та послідовними, такими, що повністю підтверджують його показання та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, дослідженими судом - протоколом про адміністративне правопорушення із додатками, рапортами співробітників поліції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апелянта з приводу відсутності відеозаписів з камер зовнішнього нагляду, на яких міг бути зафіксований момент ДТП, слід зазначити, що місце зіткнення розташовано у місці, що перебуває поза оглядовістю камер, відеозапис міг би бути лише одним із доказів, зазначених у ст.251 КУпАП, але не може бути єдиним і виключним доказом винуватості особи та не мав би переваги над іншими доказами. Зокрема, в даному випадку суд першої інстанції прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 на підставі дослідження інших наявних доказів, передбачених КУпАП, а відсутність відеозапису жодним чином не свідчить про його непричетність до ДТП та невинуватість.

Посилання апелянта стосовно сумнівності пошкоджень автомобіля «Лексус» для даної ДТП, оскільки, враховуючи, що автомобіль «Лексус» був нерухомий, в разі зіткнення з автобусом дзеркало повинно було відвернутися вперед та зірвано з кріплення є виключно припущеннями апелянта, які не містять жодної доказової бази та не можуть свідчити про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП.

Твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст 124, ст. 122-4 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП, суд першої інстанції врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Андрієнка С.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко