КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю ОСОБА_1 , захисника Лук`янця В.В. розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу, у розмірі 20 400 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 липня 2020 року о 04 год. 50хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Березняківська, 32 з ознаками наркотичного сп`яніння: сухість ротової порожними, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року, провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; в матеріалах справи відсутні докази винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на час прийняття рішення судом першої інстанції постанова Оболонського районного суду від 09.04.2020 року, якою його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в закону силу не вступила, а у подальшому постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року була скасована, унаслідок чого суд необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Лук`янця В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції формально послався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується рішенням Оболонського районного суду щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 09.04.2020 року, - без належного аналізу зазначеного доказу та оцінки його у розумінні ст. 252 КУпАП, так як вищевказане рішення суду Постановою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року скасовано, а провадження закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 135887 від 22.07.2020 року вбачається , що 22 липня 2020 року о 04 год. 50хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Березняківська, 32 з ознаками наркотичного сп`яніння: сухість ротової порожними, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому, виклад фактичних обставин у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 135887 від 22.07.2020 року щодо ОСОБА_1 у повній мірі не відображає диспозицію ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, оскільки не вказано кваліфікуючу ознаку, зокрема, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

При цьому, у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинені повторно протягом року).

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М. Сітайло

Справа № 33/824/4149/2020 Категорія ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Курило А.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.