Номер провадження: 33/813/1149/20
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.

захисника Поливаної А.С.

перекладача Нізової Т.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Поливаної в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.08.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , 17.06.2020 року, о 21 год. 57 хв., у м. Одесі, по вулиці Прохорівська 21, керував автомобілем «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. За згодою водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 7510». Результат склав 2,06 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За даним фактом співробітники поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 335129 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду адвокат Поливана А.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Захисник просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт зазначає, що вина ОСОБА_1 не доведена, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, захисник зазначає, що районним судом порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки судовий розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 , а також безпідставно відхилені клопотання щодо виклику та допиту свідків по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Поливаної А.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ДПР 18 № 335129 від 17.06.2020 року, водій ОСОБА_1 , о 21 год. 57 хв., у м. Одесі, по вулиці Прохорівська 21, керував автомобілем «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. За згодою водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер 7510». Результат склав 2,06 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.1).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: долученими до протоколу актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер-7510 №ARLM-0412» (а.с.3); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, та в присутності яких був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зі змістом якого він був ознайомлений (а.с.5).

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винним себе не визнав, не заперечував того, що перебував у стані алкогольного сп`яніння на час проведення медичного огляду, але заперечував факт керування ним транспортним засобом, посилався на те, що знаходився в салоні автомобіля на водійському сидінні, але автомобіль не рухався, оскільки він разом з товаришем очікували власника автомобіля, в той самий час до них під`їхали патрульні поліцейські, які забрали у нього водійське посвідчення та ключі від транспортного засобу, провели його медичний огляд на стан сп`яніння та склали протокол.

Пояснення ОСОБА_1 апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 фактично погодився з його змістом, погодився з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер-7510» та підписав вказані документі без застережень.

При цьому, ОСОБА_1 , пояснив суду, що без будь-якого примусу з боку працівників поліції власноручно зазначив в протоколі, що вживав алкогольні напої перед керуванням, не заперечував, що керував автомобілем та був зупинений поліцейськими, та підписав протокол в присутності двох свідків, при цьому жодних зауважень з приводу наведених вище обставин в протоколі не зазначив. Крім того, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду раціонального пояснення, чому у разі відсутності події керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, він погодився з діями працівників поліції, які під зобов`язання його товариша ОСОБА_4 не допускати ОСОБА_1 до керування автомобілем, передали автомобіль ОСОБА_4 (а.с.6).

Вказані обставини спростовують доводи сторони захисту про те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, в ході апеляційного розгляду, під час дослідження відеозапису фіксації складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на якому зафіксовані обставини складання протоколу та проведення медичного огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», ОСОБА_1 не зміг пояснити суду, чому на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння саме як водію, який був зупинений поліцейськими, він не заявив поліцейським в присутності свідків, що не керував транспортним засобом, а також не стверджував про те, що його не зупиняли.

Посилання захисника на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», який не відповідає умовам введення в обіг та /або експлуатацію проведення процедури оцінки відповідності є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 1, 3 Розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, ТОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів», Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, до якого за №43 внесені газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Використаний під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 7510» в свою чергу, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.

Крім того, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014 газоаналізатори «Drager Alcotest» внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest 7510» проводився за згодою ОСОБА_1 , який мав можливість, у разі незгоди з використання вказаного приладу пройти такий огляд в медичному закладі.

Згаданою Інструкцією №1452/735визначено, що спеціальні технічні засоби мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідні документи надаються поліцейськими на вимогу особи, що проходить огляд.

Періодичність повірки вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, установлена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України №1417/29547 від 01.11.2016 і становить один рік.

З матеріалів справи вбачається, що останнє калібрування приладу «Драгер-7510 №ARLM-0412» відбулося 08 липня 2019 року (а.с.3).

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 результати огляду з використанням приладу «Drager Alcotest 7510» недопустимим доказом, про що вказує апелянт в своїй скарзі, апеляційним судом не встановлено.

За вищеназваних обставин апеляційним судом не встановлено порушень порядку й суд не вбачає підстав для висновку про порушення вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що може стати підставою вважати цей огляд недійсним.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що працівники поліції нібито вимагали від нього грошові кошти та висловлювали йому погрози, апеляційний суд також не приймає та вважає їх надуманими, оскільки в суді апеляційної інстанції останній не зміг пояснити суду, чому у разі існування неправомірних вимог поліцейських, він не звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії співробітників поліції. Крім цього, відеозапис фіксації процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення медичного огляду свідчить про те, що дії працівників поліції відповідали вимогам закону.

Доводи захисника щодо порушення права ОСОБА_1 на участь під час розгляду справи в районному суді, апеляційний суд вважає також визнає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені судом першої інстанції про розгляд справи, але в судове засідання 27.08.2020 року не з`явилися. При цьому, подане захисником на адресу районного суду клопотання про виклик свідків від 27.08.2020 року, не містило клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 19).

Крім того, апеляційний суд констатує, що право ОСОБА_1 , на доступ до правосуддя компенсоване на стадії апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, але будь-яких даних, які спростовують висновки судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 апеляційному суду не надано, а тому факт розгляду справи в суді першої інстанції без участі останнього, не є безумовною підставою для скасування постанови.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, а тому рішення судді районного суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним та обґрунтованим.

Разом із цим, згідно ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскаржуваної постанови, оскільки суддя районного суду припустився помилки при застосуванні стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Суддя районного суду, визначаючи розмір штрафу не врахував, що відповідно вимог ст. 27 КУпАП, покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення рішення.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Оскільки зазначені вимоги закону суддею районного суду виконані не були, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Поливаної A.C. - задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову судді районного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський