Справа № 339/332/20 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2020 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., розглянувши матеріали, які надійшли від Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого майстром лісу Долинського спеціалізованого агролісгоспу,неодруженого,
за ч.1 ст. 130, ст. 122-2, 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
11 жовтня 2020 року о 12 год.23 хв. ОСОБА_1 по вул.Шашкевича, 44 в м.Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п.2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Окрім того, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, який був поданий за допомогою звукових та світлових сигнальних пристроїв, водій ОСОБА_1 не виконав законної вимоги працівника поліції.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, зокрема, пояснив, що насправді він не керував автомобілем ( який є двохдверним), а сидів на задньому сидінні. За рулем був ОСОБА_2 , а збоку водія сидів ОСОБА_3 . Про те, що працівники поліції зупиняли автомобіль звуковим сигналом, він не чув, оскільки в машині грала музика. Коли ОСОБА_2 заїхав на подвір"я, то зупинив автомобіль, і ОСОБА_4 , який сидів збоку, вийшов з машини, а на його місце пересів ОСОБА_2 , а тоді він переліз із заднього салону автомобіля на перед на водійське місце і вийшов до працівників поліції. Відмовився продувати трубку та їхати в лікарню на визначення стану сп"яніння, оскільки не було свідків. Підписувати протоколи він відмовився і протоколи були надіслані йому через тиждень по місцю проживання.
Захисник М.М. Конів подав клопотання, в якому просить визнати невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 122-2 КУпАП та закрити провадження по справі за відсутністю події та складу правопорушення.
Вважає, що вказані протоколи за ч.1 ст. 130 , ст. 122-2, 173 КУпАП складені неправомірно, оскільки ОСОБА_1 ПДР України не порушував, за кермом автомобіля того дня не перебував, автомобілем керував ОСОБА_2 .
Працівник поліції безпідставно звинуватив ОСОБА_1 у вчиненні адмінстративного правопорушення, грубо порушив процедуру та порядок розгляду справи та склав незаконні протоколи без участі захисника.
Працівники поліції, не дотримавшись норм закону, здійснили спробу зупинки транспортного засобу за відсутності вчинення водієм будь-якого правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також наявності інших законних підстав для зупинки автомобіля: заїхавши на територію приватного домоволодіння, працівник поліції без дозволу власника забіг на територію цього домоволодіння та відкрив передні дверцята автомобіля.
Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, важає, що вина ОСОБА_1 у вчинених правопорушеннях, передбачених ст. 122-2, ч.1.ст.130 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеодоказами, які містяться в матеріалах провадження та досліджені в судовому засіданні, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, іншими матеріалами справи в їх сукупності.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, відповідно, відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Зокрема, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення від 11 жовтня 2020 року ДПР18 №500022, №232495, о 12год.23 хв. ОСОБА_1 по вул.Шашкевича, 44 в м.Болехів Івано-Франківської області, в порушенні вимог п.2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем ВАЗ2121д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.
Окрім того, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, який був поданий за допомогою звукових та світлових сигнальних пристроїв, водій не виконав законної вимоги працівника поліції.
Вказані протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою на те особою інспектором СРПП № 2 старшим лейтенантом поліції Сачек В.Е. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою.
В протоколі вказані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , із зазначенням їх анкетних даних та власноручними підписами.
Від підпису в протоколах та дачі пояснень згідно ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 відмовився (а.с.1, 39).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Драгер 6820, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, стверджується, про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану сп`яніння в присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
У акті зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився (а.с.2 ).
Окрім того, відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (а.с.5) водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі охорони здоров`я.
Вказані факти щодо відмови водія від проходження огляду на стан сп"яніння у встановленому законом порядку зафіксовані і матеріалами відеофіксації.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з нагрудних відеокамер інспектора патрульної поліції, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, яка відбувалися події тоді відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та невиконання законної вимоги працівників поліції про зупинку.
Підстав уважати відеозапис змонтованим немає і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , оскільки його якість та обсяг відображають з достатньою повнотою стан водія, його поведінку та дотримання працівниками поліції вимог закону
Зокрема, на файлі № 1 зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем та невиконання законної вимоги працівників поліції про зупинку, яка подана світловим та звуковим сигналом, зокрема зафіксовано, як за автомобілем їдуть працівники поліції. Автомобіль заїджає на подвір`я і працівник поліції миттєво вибігає з службового автомобіля та підбігає бігає до автомобіля, в якому з водійських дверей виходить ОСОБА_1 . Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що згідно ст. 40 ЗУ « Про національну поліцію» проводиться відеозапис. ОСОБА_1 просить виключити камеру працівника поліції, на що останній вказує, що це для безпеки працівника поліції. ОСОБА_1 погрожує кулаком працівнику поліції, на що працівник поліції робить зауваження щодо такої поведінки. Невідома особа дає ОСОБА_1 бутилку пива і він п`є.
На файлі №2 зафіксовано, як ОСОБА_1 вказує про те, що немає посвідчення водія та є пішоходом. Працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 продути Алкотестер Драгер в присутності двох свідків або проїхати в медичний заклад, але ОСОБА_1 відмовляється, виражається нецензурними словами та говорить: «випив 100 гр. горілки в Корчмі та йшов додому пішки, а ти кажеш що я їхав». Тоді працівник поліції роз"яснює йому про те, що вони їхали за ним і встановили, що він їхав на вказаному автомобілі. На що ОСОБА_1 вказав, «Добре най буде, я їхав». ОСОБА_1 роз`яснюють положення ст. 63 Конституції України.
Крім того, відомостями відеозаписів підтверджується і той факт, що за кермом вказаного автомобілю перебував саме ОСОБА_1 , який одразу ж після зупинки автомобіля, вийшов з водійської частини салону автомобіля.
Слід зазначити, що матеріали відеофіксації свідчать про те, що у ОСОБА_1 дійсно вбачалися ознаки сп"яніння, а тому працівники поліції мали всі підстави запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій неодноразово відмовився, при цьому вів себе некоректно, виражався нецензурними словами. Підставою для відмови пройти огляд на місці та в лікарні ОСОБА_1 спочатку пов"язував з тим, що він є пішоходом, а потім після того, як працівники поліції повідомили йому про те, що ведеться фіксація, підтвердив факт вживання алкоголю та керування транспортним засобом.
Разом з тим, суд вважає, що наявні відеоматеріали дозволяють встановити факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки ними зафіксовано як останній на неодноразову пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі відмовляється в категоричній формі.
Слід звернути увагу і на те, що вказане правопорушення є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі.
Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП, п. 6, 7 Розділу І, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП, та Інструкції, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 3 цієї статті, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував факт керування транспортним засобом та вказав, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб під його керуванням, а, відтак, вони безпідставно вимагали пройти огляд на стан сп"яніння.
Таку ж позицію і виклав захисник, вважаючи, що працівники поліції немали підстав для складання протоколів щодо ОСОБА_1 та неправомірно здійснили зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .
Крім того, слід зазначити, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника також вказували і на те, що вказаним автомобілем керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 та при цьому, як доказ, покликалися на показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Однак, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є суперечливими та спростовані матеріалами відеофіксаціїї, де чітко зафіксовано, як працівники поліції супроводжують вказаний автомобіль і одразу ж після його зупинки саме ОСОБА_1 вийшов з водійської частини салону автомобіля. І в розмові з працівниками поліції ОСОБА_1 не вказував на те, що за рулем була інша особа- ОСОБА_2 , (таку тактику захисту він обрав тільки у суді) , а навпаки, ОСОБА_1 погодився з твердженням поліцейського про те, що саме він керував автомобілем.
Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив про те, що він сидів на задньому сидінні автомобіля, який є двохдверним. За рулем був ОСОБА_2 , а збоку водія сидів ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_2 заїхав на подвір"я та зупинив автомобіль, то ОСОБА_4 , який сидів збоку водія, вийшов з машини першим, а на його місце пересів ОСОБА_2 , а тоді він переліз із заднього салону автомобіля на перед на водійське місце і вийшов до працівників поліції. Причину таких дій пасажирів автомобіля ОСОБА_1 не міг пояснити в судовому засіданні.
Однак, свідок ОСОБА_3 надав інші пояснення та вказав, що він сидів разом з ОСОБА_1 в автомобілі на задньому сидінні. ( в той час як ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_3 сидів на передньому сидінні). Оскільки автомобіль є двохдверним, то він через передні двері першим вийшов з автомобіля, а як виходив з автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який керував автомобілем, він не бачив.
ОСОБА_2 надав інші пояснення та вказав, що він сидів на водійському сидінні та керував автомобілем, а збоку ніхто не сидів, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сиділи на задньому сидінні. Побачивши, що працівники поліції під"їхали до автомобіля, то з метою заплутати працівників поліції, він, зупинивши автомобіль, пересів з боку на вільне місце, а потім першим вийшов з автомобіля, що суперечить поясненням ОСОБА_1 , (який вказував на те, що ОСОБА_4 сидів збоку водія) та поясненням свідка ОСОБА_4 , де він зазначив, що саме він першим вийшов з автомобіля).
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
З огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, суперечливі пояснення свідків, допитаних за клопотанням ОСОБА_1 , доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_1 немає складу правопорушення через неможливість визнати його є водієм є безпідставними і суд розцінює їх такими, що подані з метою уникнення останнього від відповідальності.
Не є обгрунтованими доводи захисника і про те, що ОСОБА_1 не роз"яснено прав та не забезпечено участь захисника.
При складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювали його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що вбачається зі змісту протоколу .
Роз"яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції, зафіксовано і матеріалами відеофіксації.
Відомостей про те, що під час складення протоколу ОСОБА_1 висловлював намір скористатися допомогою захисника та йому чинились перешкоди в реалізації цього права або в ньому обмежували, не здобуто під час судового розгляду.
До матеріалів справи долучені також письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 11 жовтня 2020 року по вул. Шашкевича в м.Болехів Івано-Франківської області були запрошені співробітниками поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Drager Alkotest та в медичному закладі Долинській ЦРЛ водій відмовився .
Враховуючи, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не допитувалися судом, хоч суд вживав заходи для їх викликів, надсилаючи судові провістки а.с. 68,69, 95-96, то їх письмові пояснення суд не може взяти до уваги.
Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішення питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-2 ч.1.ст.130 КУпАП, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративних правопорушень, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.
Слід зазначити на те, що відповідно до вказаного закону (ст. 266 КУпАП) присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Згідно рапорту працівника поліції Сачек В.Е., 11жовтня 2020 року о 12 год. 23 хв.по вул. Шашкевича в м.Болехів Івано-Франківської області на вимогу працівника поліції про зупинку, якийбув поданийза допомогою звукового та світлового сигналів водій ОСОБА_1 не реагував та продовжував рух, не виконував законної вимоги про зупинку. Заїхавшина прибудинкову територію по вул. Шашкевича, 32 м. Болехів Івано-Франківської області, яка належить йому та намагався покинути транспортний засібщоб уникнути відповідальності. Водія зупинено за порушення правил дорожного руху, а самеза те, що він не користувався ремнем пасивної безпеки. Під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`янінн, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, тремтіння рук, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Водієві неодноразово булозапропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер 6820 або проїхати в медичний заклад, однак водій агресивно відреагував і відмовився Водій не пред`явив реєстраційні документи.
Суд приймає до уваги, що вищевказаний рапорт є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.4 ПДР України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також (доповнено 23.01.2019) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП настає у разі невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 є склад правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, порушивши зазначені вище Правила дорожнього руху України (п. 2.4, 2.5), керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження огляду на стан сп"яніння у визначеному законому порядку, а також невиконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.
Окрім цього, суддя бере до уваги вимоги ст. 36 КУпАП, зі змісту якої вбачається, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
При таких обставинах до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420.40 грн.
Стосовно дій ОСОБА_1 , які кваліфіковані працівниками поліції за ст. 173 КУпАП, то суд приходить до наступних висновків.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 11 жовтня 2020 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 у громадському місці, біля будинку по вул.Шашкевича,32 в м.Болехів Івано-Франківської області висловлювався нецензурною лайкою в сторону громадян та працівників поліції, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що перебував на вулиці, де були працівники поліції та наздоганяли чиїсь автомобіль. В цей час на автомобілі проїжджала його сусідка, з якою він перебуває у неприязних відносинах, як він зазначив: «ворог номер один». Побачивши, що біля нього стоять працівники поліції, зупинилася, підійшла до працівників поліції на вухо стала шептала працівникам поліції інформацію щодо нього. Такі дії його обурили, і він став з нею сваритись, громадський порядок не порушив, це була звичайна сварка.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП надано:
- протокол серії БАБ 262812 складений начальником СРПП №3 Бакан В.В. 11 жовтня 2020 року з якого вбачається, що о 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 у громадському місці, біля будинку по вул.Шашкевича,32 в м.Болехів Івано-Франківської області висловлювався нецензурною лайкою в сторону громадян та працівників поліції, чим порушив громадський порядок і спокій громадян (а.с.1).
- письмові пояснення свідка ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 11 жовтня 2020 року близько 13 год. 15 хв. по вул. Шашкевича, 32 м.Болехів Івано-Франківської області їхав на власному автомобілі по вулиці та зупинився подивитися, що коїться. Побачив велике скупчення людей та поліції і підійшов ближче та побачив, що чоловік кричав нецензурною лайкою в сторону людей та працівників поліції. Працівники поліції йому повідомили, що відбувається оформлення адміністративних матеріалів на ОСОБА_1 , з якими останній, в його присутності відмовився ознайомитись (а.с.3).
- письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , з яких вбачається, що 11 жовтня 2020 року близько 13 год. 15 хв. по вул. Шашкевича, 32 м.Болехів Івано-Франківської області проїжджав на власному автомобілі по вулиці та зупинився подивитися, що коїться. Побачив велике скупчення людей та декілька екіпажів поліції і підійшов ближче та побачив, що чоловік кричав на вулиці нецензурною лайкою де були жителі вказаної вулиці і не тільки та працівників поліції. Працівники поліції йому повідомили, що це ОСОБА_1 і складають адміністративні матеріали на нього, Ознайомитися з протоколами та підписати їх в його присутності ОСОБА_1 відмовився (а.с.4).
в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
В статті 251 КУпАП, зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, іншими доказами.
При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.
Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степеня підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.
Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону перешкоджає постановленню у справі законного й обґрунтованого судового рішення.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.
Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом та з диспозицією статті КУпАП, і прийти до висновку чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.
Згідно ч.1 ст 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
У відповідності до диспозиції ст.173 КУпАП, передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.
При цьому, обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив.
Так, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, проставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.
Також, у постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року, зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.
Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіпляння до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Під час судового розгляду встановлено, що у справі немає даних, які б характеризували об`єктивну і суб`єктивну сторони вказаного адміністративного правопорушення, тобто, що ОСОБА_1 своїми умисними діями порушив громадський порядок та спокій громадян чи намагався це зробити у громадському місці з хуліганських спонукань.
Зі змісту протоколу серії БАБ 262812 складеного начальником СРПП №3 Бакан В.В. вбачається, що 11 жовтня 2020 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 у громадському місці, біля будинку по вул.Шашкевича,32 в м.Болехів Івано-Франківської області висловлювався нецензурною лайкою в сторону громадян та працівників поліції, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Аналізуючи вказаний процесуальний документ, а також інші матеріали провадження, суд вважає, що працівником поліції, який складав протокол, не було враховано, що висловлювання нецензурних слів, навіть якщо воно мало місце, під час сварки або конфлікту утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.
Згідно ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.
Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до ст. 272 цього Кодексу.
Однак, всупереч зазначеним вище вимогам закону в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено не зазначено дані про потерпілого (потерпілих), щодо якого (яких) вчинено протиправні дії.
Як встановив суд, дії ОСОБА_1 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, а конфлікт з невстановленою особою (жінкою) з якою ОСОБА_1 перебуває у неприязних та ворожих відносинах, був зумовлений особистою неприязню, а не через бажання протиставити себе суспільству та продемонструвати явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.
При цьому, вказаний конфлікт не призвів до порушення громадського порядку, тобто спокійної обстановки нормальних умов мешкання інших жителів вулиці Шашкевича в м.Болехів. Вказані дії ОСОБА_1 не підривали моральні принципи суспільства в цілому, та не вплинули на підсвідомість інших людей.
Такі дії ОСОБА_1 не містять ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки вони були зумовлені особистими неприязними стосунками і не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хуліганства.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, ст. 173, ч.1 ст.130,122-4 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу :
- за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривень;
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.