КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/2979/2020 Суддя 1 інстанції - Юзькова О.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Разом з цим, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Судом встановлено, що 18 квітня 2020 року о 01 год. 10 хв. в м. Києві по пр.-ту Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Драгер № ARHK-0527 в присутності двох свідків, результат тесту 1,77% (проміле). Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі - закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На переконання апелянта, суд не з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи про адміністративне правопорушення.

Вказує на те, що судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, а саме не надано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 можливість бути присутнім під час розгляду справи, заявляти клопотання Також судом проігноровано клопотання про відкладення розгляду справи, яке було подане з метою проходження медичного обстеження на підтвердження респіраторної хвороби коронавірус (SARS-Cov-2) від 23.06.2020 року, у зв`язку з відсутністю особистого підпису на цьому клопотанні.

Щодо суті порушення, то апелянт зазначає, що викладені обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - не відповідають дійсності тому, що він не керував транспортним засобом та не мав наміру цього робити, а перебував в автомобілі лише з метою спілкування з товаришем. Також зазначає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджується і відеозаписом, наявним в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що протокол складений відносно нього є недопустимим доказом у справі тому, що після ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що інспектор патрульної поліції Ліхач В.В., який складав протокол, після підписання та видачі копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , власноруч робив дописи: адреси проживання, номер телефону свідка №1, прізвище, ім`я, по-батькові, адресу проживання, номер телефону свідка № 2, зірочки у верхньому правому куту протоколу.

Також, апелянт вказує на недопустимість пояснень свідків відібраних поліцейською ОСОБА_2 тому, що вона отримала пояснення від свідків відносно водія ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 .

Апелянт звертає увагу апеляційного суду і на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений рядовою поліції Гримчук Д.В., в якому зазначена особа ОСОБА_1 , без підпису та без запису про відмову від підпису, тобто цей документ не стосується особи, щодо якої здійснюється судовий розгляд справи.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надіславши суду клопотання про проведення апеляційного розгляду у його відсутність. Враховуючи дане клопотання, думку захисника, який також просив про проведення апеляційного розгляду у відсутність ОСОБА_1 , та враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Малого А.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАПзавданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №425278 від 18 квітня 2020 року, згідно якого, ОСОБА_1 18.04.2020 року о 01 год. 10 хв. по пр.-т. Перемоги, 32 в м. Києві керував автомобілем керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат 1.77‰.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 6820, тест №1518 від 18.04.2020 року, цифровий показник якого становить 1,77 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰), який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, що свідчить про те, що він погодився з таким результатом огляду. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується добровільна згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 1,04 ‰, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_1 повністю погодився. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_1 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 18 квітня 2020 року за участю ОСОБА_1 вбачається, що біля службового автомобіля працівників поліції знаходиться ОСОБА_1 , його товариш та працівник поліції. Працівник поліції пояснив, що причиною зупинки стало те, що у автомобіля ОСОБА_1 не працювала лампочка освітлення номерного знаку. На вимогу працівника поліції надати посвідчення водія, водій повідомив, що воно відсутнє. Працівник поліції зазначив, що вбачає у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Будь-якої незгоди з приводу проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював, як і не повідомляв, що він не керував автомобілем. При цьому, товариш ОСОБА_1 , втручаючись в розмову водія ОСОБА_1 та працівника поліції, пояснив працівнику поліції: «Вы махнули, мы тормознули», та додав, звертаючись до ОСОБА_1 : «Кофе с коньяком пить не стоит». Після цього звернувся до ОСОБА_1 зі словами: «Ты согласен, что ты виноват, ехал без подсветки номера и без документов», на що ОСОБА_1 пояснив, що він з усім погоджується та повністю визнає свою вину. Після цього в присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 1,77 ‰, при цьому не висловлюючи будь - яких заперечень з приводу того, що він не керував транспортним засобом.

Відтак, вказаним відеозаписом спростовуються доводи апеляційної скарги захисника, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не мав наміру цього робити, оскільки під час спілкування з працівником поліції сам ОСОБА_1 жодного разу не вказав, що він не керував автомобілем, а навпаки, на ремарки свого товариша з приводу того, що не можна пити каву з коньяком, коли сідати за кермо та їздити без документів пояснив, що з усім погоджується та визнає свою вину.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки дані про свідків, в тому числі адреси проживання свідків були дописані інспектором поліції вже після складання протоколу, то апеляційний суд вважає їх безпідставними. Так, в оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення, з яким був ознайомлений на місці його складання ОСОБА_1 зазначені анкетні дані кожного зі свідків, їх адреси та наявні підписи свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Такий протокол підписаний самим ОСОБА_1 без будь - яких застережень щодо відсутності в ньому даних про свідків чи інших недоліків, що в свою чергу свідчить про те, що такі дані були наявні у протоколі. Крім того, як анкетні дані вказаних свідків, так і місце їх проживання були зазначені на момент складання протоколу в інших документах, що долучались до протоколу, а саме, у їхніх письмових поясненнях та у акті огляду, як і наявні підписи обох свідків у другому екземплярі протоколу. Крім того, із дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що вказані свідки дійсно були присутні під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. А відтак, відсутність у другому екземплярі протоколу про адміністративне правопорушення відомостей щодо адрес свідків, не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Технічна ж помилка працівника поліції, допущена при написанні прізвища ОСОБА_1 у письмових поясненнях свідків та в акті огляду ніяким чином не спростовує інформацію, викладену в цих документах щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, яка в свою чергу підтверджується сукупністю інших наявних у справі належних та допустимих доказів, а тому також не може бути підставою для визнання письмових пояснень та акту огляду недопустимими доказами.

Посилання ж захисника на те, що чек «Драгера» роздруковано на 34 хв. раніше ніж ОСОБА_1 було пройдено тест на стан сп`яніння, згідно даних відеозапису, то вони також є безпідставними, оскільки як вбачається з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису, проходження тесту на стан сп`яніння і відеозапис такої події відбувається одномоментно. За результатами огляду працівник поліції демонструє на приладі Драгер свідкам та самому ОСОБА_1 результат огляду, та озвучує цей результат, який склав 1,77%. При цьому будь - яких заперечень з приводу результату ніхто не висловлює. Наявний в матеріалах справи чек про проходження огляду та акт огляду фіксують озвучений працівником поліції результат огляду. А розбіжність у часі, який зафіксований на камері під час проходження огляду на стан сп`яніння (01 год. 54 хв.) та на роздрукованому чеку (01 год. 20 хв.) свідчить лише про те, що на боді-камері або на приладі «Драгер» встановлено невірний час, адже, і сам ОСОБА_1 в апеляційній сказі, ні його захисник під час апеляційного розгляду не заперечували того факту, що проходив ОСОБА_1 один раз огляд, і робив це під відеозапис поліцейських.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то і в цій частині доводи є безпідставними, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, адже, надіслане на адресу суду та зареєстроване в суді клопотання від імені ОСОБА_1 не містило підпису особи, що його подала, на відміну від іншого клопотання, поданого ОСОБА_1 22.05.2020 р. Саме враховуючи зазначені обставини, суд, з відповідним мотивуванням у постанові, провів розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Більш того, права ОСОБА_1 , передбачені, ст. 268 КУпАП були в повному обсязі реалізовані в суді апеляційної інстанції, де сам ОСОБА_1 не виявив бажання особисто приймати участь, а скориставшись основоположним правом на правову допомогу, обмежився участю в засіданні його захисника. Останній, в свою чергу, мав можливість надати суду пояснення, заявити клопотання, приймав участь у дослідженні доказів та інше.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника до матеріалів справи долучена довідка з місця роботи ОСОБА_1 , а саме, ТОВ "ЕКО-АВТОТЕХНІК", яка видана 13 травня 2020 року і підтверджує факт працевлаштування ОСОБА_1 в даному товаристві на посаді водія станом на день видачі довідки, а не на момент апеляційного розгляду. Враховуючи наведене та ту обставину, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення, не вбачаю підстав для зміни чи скасування постанови суду і в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал