Справа 703/3069/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Опалинська О.П., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від першого заступника начальника Управління держпраці у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої головним бухгалтером Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, -

встановив:

09 вересня 2020 року інспектором праці Управління держпраці у Черкаській області Шевченко М.В. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 , будучи начальником відділу фінансів та бухгалтерського обліку головним бухгалтером Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області порушила правила виплати заробітної плати за час щорічної відпустки, правила нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення, на підставі заяви ОСОБА_2 від 15 червня 2020 року та наказу № 11-В від 18 червня 2020 року, яким останній в період з 14 липня 2020 року по 17 липня 2020 року надано щорічну відпустку з виплатою грошової допомоги на оздоровлення. На підставі заяви ОСОБА_2 , в зв`язку з її тимчасовою втратою непрацездатності, наказом № 21-В від 21 серпня 2020 року її відпустку перенесено з 22 серпня 2020 року по 15 вересня 2020 року. На підставі викладеного, станом на 07 вересня 2020 року заробітна плата за час щорічної відпустки та грошова допомога на оздоровлення, на підставі заяви ОСОБА_2 не виплачена.

Таким чином ОСОБА_1 порушила ч. 4 ст.115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП.

В судому засіданні та в направлених на адресу суду запереченнях ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнала, просила справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вона не являється суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення, натомість пояснила, що заробітна плата працівнику за час щорічної відпустки на підставі ч.4 ст. 115 КЗпПУ та ч. 1 ст.21 Закону України «Про відпустки» виплачується не головним бухгалтером, а власником чи уповноваженим ним органом, у даному випадку - начальником Управління соціального захисту населення Смілянської РДА.

Таким чином, оскільки головний бухгалтер не наділений повноваженнями на виплату заробітної плати за час щорічної відпустки, то ОСОБА_1 не може нести відповідальність за її не виплату, відтак не є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 пояснила суду причини не виплати ОСОБА_2 з боку Управління соціального захисту населення Смілянської РДА заробітної плати у зв`язку із щорічною відпусткою.

Так, 29 жовтня 2019 року начальником Управління соціального захисту населення Смілянської РДА видано наказ №33-01 «Про оптимізацію структури управління соціального захисту населення райдержадміністрації», зі змісту якого вбачається, що начальника відділу оплати праці та соціально-трудових відносин ОСОБА_2 попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності.

На виконання вказаного вище наказу начальником Управління соціального захисту населення Смілянської РДА розроблено кошторис на 2020 рік та штатний розпис на 2020 рік управління соціального захисту населення Смілянської РДА, затверджені головою Смілянської РДА 27 січня 2020 року. Зі змісту вказаних документів безспірним є той факт, що у 2020 році штатної одиниці начальника відділу оплати праці та соціально-трудових відносин, яку обіймала у 2019 році гр. ОСОБА_2 в Управлінні соціального захисту населення Смілянської РДА - не існувало у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників.

Крім того, згідно кошторису на 2020 рік кошти на заробітну плату, щорічну відпустку та допомогу на оздоровлення працівників Управління соціального захисту населення Смілянської РДА закладались із розрахунку чисельності працівників згідно штатного розпису на 2020 рік.

Таким чином, в Управлінні соціального захисту населення Смілянської РДА у 2020 році на заробітну плату, щорічну відпустку та допомогу на оздоровлення ОСОБА_2 кошти не закладені.

У зв`язку із цим, головним бухгалтером ОСОБА_1 при надходженні заяви ОСОБА_2 від 15 червня 2020 року про виплату їй грошової допомоги на оздоровлення та відповідного наказу начальника Управління надано безпосередньо своєму керівнику - начальнику Управління соціального захисту населення Смілянської РДА, доповідну записку про неможливість здійснення такої виплати у зв`язку із недотриманням у такому випадку положень Бюджетного кодексу України.

Частиною 1 ст.48 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

У той же час, ч. 1 ст.51 БК України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

У зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на 2020 рік в Управлінні соціального захисту населення Смілянської РДА для виплати заробітної плати в тому числі і заробітної плати на час щорічної відпустки та грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 , оскільки ці виплати не були і не могли бути закладені у кошторис на 2020 рік, Управління соціального захисту населення Смілянської РДА об`єктивно було позбавлено можливості, згідно положень БК України, здійснити виплати, які бажала отримати ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 зауважила, що протокол про адміністративне правопорушення серії №ЧК-531/374/АВ/П/ПТ від 09 вересня 2020 року є недопустимим доказом. Так при складанні вказаного протоколу інспектором праці ОСОБА_3 використано бланк протоколу про адміністративне правопорушення, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року за №1338 (далі - Наказ №1338). Ознайомившись із преамбулою наказу №1338 слід зробити однозначний висновок, що цей підзаконний нормативно-правовий документ розроблено на виконання пункту 4 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та пункту 24 Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295.

Проте постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнано в повному обсязі не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною 2 ст. 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, на сьогодні форма протоколу про адміністративне правопорушення, право складати який мають працівники управління Держпраці, у встановленому законом порядку є незатвердженою. Тому протокол, що є предметом розгляду цієї справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, є недопустимим доказом, а відповідно і справа про притягнення її до адміністративної відповідальності на підставі викладених обставин підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №ЧК-531/374/АВ/П/ПТ від 09 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , будучи начальником відділу фінансів та бухгалтерського обліку головним бухгалтером Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області порушила правила виплати заробітної плати за час щорічної відпустки, правила нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення, в зв`язку з чим станом на 07 вересня 2020 року заробітна плата за час щорічної відпустки та грошова допомога на оздоровлення, на підставі заяви ОСОБА_2 не виплачена, чим порушила ч. 4 ст.115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП.

Так, диспозицією ч. 1 ст.41 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за цією частиною статті настає у випадку порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року, або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Аналізуючи диспозицію ч.1 ст.41 КУпАП можна зробити висновок, об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення полягає у порушенні вимог законодавства про працю.

Також з аналізу диспозиції вказаної норми права слід зробити висновок, що вона є бланкетною, тобто для з`ясування змісту протиправного діяння слід звертатися до відповідних нормативних-правових актів, які містять вимоги щодо права на працю із зазначенням пункту, частини та статті відповідного нормативного акту.

Згідно із даними, що зазначені інспектором праці Управління Держпраці в Черкаській області Шевченко М.В. у протоколі, який є предметом розгляду судом у цій справі, таким актом законодавства є ч. 4 ст. 115 КЗпП України (заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки) та аналогічного змісту ст.21 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року.

При цьому, як ч.4 ст. 115 КЗпП України, так і ст. 21 Закону України «Про відпустки» визначають час виплати заробітної плати працівникам у випадку виходу ними у відпустку.

Як вбачається із копії штатного розпису Управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації на 2020 рік ОСОБА_1 займаючи посаду головного бухгалтера Управління соціального захисту населення Смілянської РДА Черкаської області, не є керівником структурного підрозділу райдержадміністрації і не наділена повноваженнями на виплату заробітної плати працівникам, що мають намір йти у відпустку.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Пунктом 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про відпустки» передбачено, що щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі, зокрема несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки (частина перша статті 21 цього Закону).

Таким чином, з аналізу вказаних вище норм права слід зробити висновок про те, що заробітна плата працівнику за час щорічної відпустки виплачується не головним бухгалтером, а власником чи уповноваженим ним органом; у даному випадку - начальником Управління соціального захисту населення Смілянської РДА.

Крім того, повноваження ОСОБА_1 як головного бухгалтера регламентовані ч. 7-8 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року та посадовою інструкцією від 27 січня 2020 року. Вказані положення не містять положень, що посадових обов`язків головного бухгалтера належить виплата заробітної плати за час щорічної відпустки.

Оскільки головний бухгалтер Управління соціального захисту населення Смілянської РДА Черкаської області не наділений повноваженнями на виплату заробітної плати за час щорічної відпустки, вона не може нести відповідальність за її не виплату, а тому не є суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, слід зробити однозначний висновок, що ОСОБА_1 не є суб`єктом інкримінованого їй адміністративного правопорушення, у цьому випадку відсутній такий елемент складу адміністративного правопорушення як суб`єкт. А якщо відсутній хоч один елемент складу адміністративного правопорушення, то і відсутній склад такого правопорушення, що у наслідку приводить до відсутності у діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу інкримінованого їй правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Отже, однією із обов`язкових складових має бути посадовою особою у протоколі вказано суть адміністративного правопорушення. Іншими словами посадова особа має чітко вказати у протоколі діяння, що інкримінується потенційному правопорушнику, передбачене чинним законодавством і за порушення якого настає адміністративна відповідальність, у даному випадку за ч. 1 ст.41 КУпАП. Тобто, зазначити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення.

З аналізу об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що зазначена інспектором праці у протоколі, слід зробити висновок, що вона є не конкретизованою, оскільки не зазначено конкретного її діяння, що призвело до порушення права на працю ОСОБА_2 . Так, інспектором праці у графі протоколу «вчинив (ла) адміністративне правопорушення» викладено зміст диспозиції ч. 4 ст. 115 КЗпП України, що є аналогічним змісту диспозиції ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки», та здійснено перерахування наказів за відповідними номерами та датами їх винесення, що стосуються відпустки ОСОБА_2 .

Інспектором ОСОБА_3 не зазначено у відповідній графі Протоколу конкретних протиправних дій ОСОБА_1 , що унеможливлює належне здійснення нею права на захист, оскільки суть інкримінованого їй адміністративного правопорушення є нечіткою та неконкретизованою, що слід визнати як недотримання посадовою особою Управління Держпраці в Черкаській області положень ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУПАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 КУ усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки адміністративне стягнення на порушника не накладається, стягненню судовий збір не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 41, 245, 247, 251, 252, 265, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П.Опалинська