Справа № 603/423/20
Провадження № 3/603/164/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466102 від 27.07.2020 року, ОСОБА_1 27.07.2020 року біля 02 год. 10 хв. в м.Монастириська, по вул.Шевченка, керував транспортним засобом ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, постанова про встановлення тимчасового обмеження від 03.04.2019 р, державний виконавець НОМЕР_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 27.07.2020 року біля 02 год. 10 хв. керував транспортним засобом, однак про наявність щодо нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами не знав, оскільки не отримував ні копії постанови державного виконавця, ні жодного повідомлення про те, що його обмежено у праві керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши зібрані по справі докази та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, до матеріалів справи додано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №466102 від 27.07.2020 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 27.07.2020 року біля 02 год. 10 хв. в м.Монастириська, по вул.Шевченка, керував транспортним засобом ЗАЗ 110557, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, постанова про встановлення тимчасового обмеження від 03.04.2019 р, державний виконавець 384727553;

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАА №297513 від 27.07.2020 року, згідно якої, ОСОБА_1 27.07.2020 року о 01 год. 50 хв., в м.Монастириська по вул.Шевченка, керуючи транспортним засобом, порушив правила зупинки, а самезупинився на посадковому майданчику, для зупинки маршрутних т/з, чим порушив п.15.9 (Е) ПДР України;

- роздруківку з реєстру постанов на боржників обмежених в правах від 27.07.2020 року, у якій вказано про наявність постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.04.2019 року щодо ОСОБА_1 .

Так, згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, може мати місце лише при належній обізнаності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про встановлення відносно неї тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, - шляхом вручення останньому особисто або шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням постанови державного виконавця про встановлення зазначеного виду обмеження.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 03.04.2019 року ВП №50386861, щодо боржника ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-662 виданого 20.12.2010.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не повідомлявся про наявність постанови державного виконавця, якою його тимчасового обмежено у праві керування транспортними засобами, оскільки ДВС жодним чином не повідомляла його про відкриття виконавчого провадження та наявність вказаного обмеження.

Жодні докази про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про винесення відносно нього постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 03.04.2019 року, в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з відповіді Тлумацького районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №11211 від 03.09.2020 року, постанова від 03.04.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами винесена Калуським міськрайонним відділом ДВС, у зв`язку з тим, що в даному відділі перебував вказаний виконавчий документ, а 03.08.2020 року переданий у Тлумацький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно відповіді начальника Тлумацького РВ ДВС Південно-Західного МУМЮ (м.Івано-Франківськ) №13414 від 21.10.2020 року, в матеріалах виконавчого провадження №50386861, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні підтверджуючі документи про те, що він повідомлений про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Також, практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається зі змісту ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом не встановлено жодного доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 повідомлений про існування постанови державного виконавця від 26.09.2019 року, а отже, мав умисел на порушення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, виходячи з положень ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, юридична відповідальність має індивідуальний характер, керуючись верховенством права та презумпцією невинуватості, закріпленої в положеннях ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що в матеріалах відсутні докази наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 126, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук