Провадження №3-зв/463/2/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 463/11212/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Личаківського районного суду м. Львова Грицка Р.Р. поступила справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в даному судовому провадженні ОСОБА_1 заявив відвід судді Грицку Р.Р. Мотивує тим, що на власний розсуд обрав в якості свого представника гр. ОСОБА_2 , однак суддя не допустив його до участі в справі, а під час самого розгляду цієї справи не ведеться протокол судового засідання та не проводиться фіксування судового процесу звукозаписуючим пристроєм. Крім того, суддя Грицко Р.Р. перебуває в дружніх відносинах із суддею Гиричом С.В., який по відношенню до ОСОБА_2 вчинив пограбування і з цих підстав в межах іншого кримінального провадження № 466/10668/19 суддя Грицко Р.Р. вже заявляв собі самовідвід. З огляду на це, у нього склалось враження, що відмовляючи у допуску до участі в справі представника суддя Грицко Р.Р. схиляє його до надання неправомірної вигоди і тому наявні обставини, які викликають сумнів в його неупередженості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява про відвід судді Грицка Р.Р. передана для розгляду судді Леньо С.І.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без їх участі, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про відвід, суд приходить до наступного висновку.

КУпАП не визначає порядку вирішення заяви про відвід. Разом з тим, у питанні дотримання прав та процесуальних гарантій учасників судового провадження слід передусім неухильно дотримуватись прецедентної практики ЄСПЛ, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Озтюрк проти Німеччини», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України» та інші), згідно з якою справи про адміністративне правопорушення, при наявності певних умов, повинні розглядатись за процедурою та з дотриманням процесуальних гарантій, передбачених національним законодавством для кримінальних проваджень.

Крім того, в коментарі до ст. 15 Кодексу суддівської етики затвердженого Рішенням РСУ № 1 від 04.02.2016р., роз`яснено, що у КУпАП відсутні положення щодо відводу судді, проте суддя може взяти самовідвід, керуючись загальними принципами, які випливають з Конституції України та вимог щодо об`єктивності і неупередженості судді, зазначених у міжнародно-правових актах.

З огляду на зазначене, питання про відвід судді Грицка Р.Р. вирішується з врахуванням принципу верховенства права та прецедентної практики Європейського суду з прав людини відповідно до норм Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в порядку, передбаченому КПК України, тобто іншим суддею цього суду та з врахуванням завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Виходячи зі змісту поданої заяви про відвід, ОСОБА_1 по суті не погоджується з процесуальними рішенням судді, пов`язаними з розглядом справи, що жодним чином не може вказувати на його упередженість чи ставити під сумнів його безсторонність, оскільки мотиви таких заперечень можуть бути використані при оскарженні остаточного судового рішення, якщо воно буде винесене не на користь ОСОБА_1 .

Що ж стосується припущень ОСОБА_1 про спонукання його до дачі неправомірної вигоди, такі також слід відкинути, оскільки як зазначає сам заявник, вказане є лише припущенням. З іншої сторони, таке звинувачення є доволі серйозним і його обґрунтованість не може доводитись лише одними припущеннями.

Те саме стосується доводів про заявлений суддею Грицком Р.Р. самовідвід у іншій справі, оскільки заявник взагалі не є учасником цієї справи і підстави для самовідводу, які навів суддя Грицко Р.Р. в такій справі не можуть свідчити про його упередженість у даній справі.

Таким чином, відвід не вмотивований, будь-яких правових підстав для відводу не встановлено внаслідок чого в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 245 КУпАП, ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 463/11212/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.