ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1211/20 Справа № 201/7535/20 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Шпорти О.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої приватним підприємцем, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вказаною постановою адміністративну справу у відношенні ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , відповідно до якого остання 21 липня 2020 року о 12 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем «Шкода», д/н НОМЕР_1 , рухалась по вул. Лабораторній та на перехресті з вул. Марії Кюрі в м.Дніпрі, при зміні напрямку руху та повороті ліворуч, не переконалась в безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував позаду та здійснював маневр обгону. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Шпорта О.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року у справі №201/7535/20 про закриття провадження у адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення. Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у порушенні вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху та притягти ОСОБА_2 до відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що приблизно через 200 (двісті) метрів після перехрестя, проїхавши два пішохідні переходи, він переконався у відсутності транспорту, що рухався по зустрічній смузі, розпочав маневр обгону вантажного автомобіля «Камаз», а також автомобіля SKODA, який рухався у попутному напрямку недалеко попереду «Камаза», інші автомобілі, що рухались у попутному напрямку були на значному віддалені попереду автомобіля SKODA. В момент, коли він фактично завершив обгін автомобіля «Камаз», автомобіль SKODA під керуванням водія ОСОБА_2 , яка ркхалась попереду «Камаза» розпочав повертати ліворуч. При цьому автомобіль SKODA до здійснення маневру повороту завчасно не ввімкнув сигнал повороту, а також не здійснив гальмування чи зупинку. В момент, коли автомобіль SKODA розпочав поворот відстань між його авто та автомобілем SKODA була не більше 15-20 метрів, тож екстрене гальмування не надавало б можливості уникнути зіткнення, а тому він з метою уникнення зіткнення викрутив руль ліворуч, проте автомобіль SKODA продовжив свій маневр повороту та уникнути зіткнення не вдалося. Разом з тим прийняте ним рішення щодо об`їзду SKODA ліворуч дозволило зменшити наслідки зіткнення, оскільки у зв`язку з цим його автомобіль ударив автомобіль SKODA лише у передню частину та удар не прийшовся у водійське місце, що могло б призвести до більш важких наслідків. Після зіткнення його автомобіль виїхав на придорожню клумбу і зупинився в 20 метрах від місця зіткнення. Зазначає, що його швидкість не перевищувала 50 км/год.

Вказує на те, що на ділянці дороги між перехрестям вулиці Лабораторна та вулиці Академіка Лазаряна та місцем зіткнення відсутні будь-які дорожні знаки, які б вказували на наявність попереду перехрестя чи повороту або забороняли б здійснення обгону, на цій ділянці дороги відсутня будь-яка дорожня розмітка, а також на узбіччі знаходиться велика кількість дерев та кущів, що позбавляє можливості бачити попереду можливий поворот ліворуч, до того ж на ділянці останніх 150 метрів до місця зіткнення наявні декілька виїздів з прилеглої території будинків, які заасфальтовані та візуально виглядають так само як і поворот на вулицю Марії Кюрі. А отже рухаючись по вулиці Лабораторній та починаючи обгін їдучого попереду автомобіля «Камаз» він не знав та не міг знати про наявність далі повороту, а отже будь-яким чином не порушував ніяких вимог Правил дорожнього руху.

Вважає, що суд першої інстанції суб`єктивно трактував п. 10.1 ПДР.

Висновок суду першої інстанції, що в діях водія ОСОБА_2 відсутнє порушення п.10.1. Правил дорожнього руху України, на думку апелянта, ґрунтується лише на вільному трактуванні вимог даного пункту, для якого не наявні достатні підстави.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Шпорта О.О. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення в межах санкції статті.

ОСОБА_2 та діючий в її інтересах адвокат Дубовенко А.В. у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 відсутнє порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, зокрема на схемі місця дорожньо-транспортної події від 21 липня 2020 року зображено напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів «Шкода» та «Хюндай» після зіткнення, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині вбачається, що зіткнення між учасниками дорожнього руху відбулось в той час коли водій ОСОБА_2 здійснювала на перехресті поворот ліворуч, а водій ОСОБА_3 , який слідував позаду, виконував заборонений маневр обгону останньої. Враховуючи, що на означеній ділянці дороги по вул. Лабораторна в м. Дніпрі багато місць прилягання та розгалуження доріг на одному рівні, межею яких є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг, що за такої дорожньої обстановки водій ОСОБА_3 під час випередження одного або кількох транспортних засобів із виїздом на смугу зустрічного руху не мав правомірних підстав вважати, що виконує обгін в безпечний спосіб без виїзду на перехрестя, яким не вважається місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 16.6 ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Тобто водій ОСОБА_2 поза всяким сумнівом виконала п.п. 16.6 ПДР та пересвідчилась у безпечності своїх дій в напрямку її руху та у напрямку на який вона мала мету змінити свою траєкторію, після чого, надавши переваги іншим транспортним засобам, розпочала свій рух, вона не мала можливості передбачити поведінку водія ОСОБА_3 , який виїхав на зустрічну смугу для руху та здійснював її обгін в забороненому для цього місці на перехресті. Таким чином, обов`язок особи, яка притягається до адміністративної відповідальності переконатись у безпечності своїх дій не розповсюджувався на транспортні засоби, які рухались зліва позаду неї, оскільки обгін на перехресті заборонений, а отже ОСОБА_2 могла розраховувати на те, що у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) також виконає правила дорожнього руху.

Твердження апелянта про те, що водій ОСОБА_2 не показала світловий покажчик повороту, який мав би попередньо свідчити про її намір виконати маневр повороту ліворуч є неспроможними, оскільки водій ОСОБА_2 виконала вимоги п.п. 16.6 ПДР і не могла передбачити, що водій ОСОБА_1 розпочне обгін з виїздом на зустрічну смугу. В даному випадку саме водій ОСОБА_1 не дотримався п.п. 10.1 ПДР.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Також суд апеляційної інстанції критично ставиться до вимог апеляційної скарги стосовно не надання оцінки порушень з боку ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР, оскільки судом першої інстанції було досліджено та проаналізовано всі матеріали адміністративного провадження в тому числі і порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР та зроблений правильний висновок, що в діях ОСОБА_2 не вбачається будь яких порушень.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шпорти О.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко