ЄУН № 337/4084/20
Провадження № 3/337/1194/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Черкашина І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Запоріжжя, не працевлаштованої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ст. 44-3 КУпАП,

Права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:

30.09.2020 року до суду з Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №622382 відповідно до якого: «26.09.2020 р. о 10.30 ОСОБА_1 знаходилась у приміщенні за адресою Ентузіастів, 14-а, де обслуговувала громадян без наявності на обличчі засобу індивідуального засобу (медичної маски або респіратору), чим порушила п.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020р. , чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнала, категорично заперечила проти обставин, які викладені у протоколі та пояснила, що 26.09.2020р. о 10.30 год. прийшла до свого чоловіка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . У вказаному приміщення функціонує пункт прийому вторсировини. В цей час у вказаному приміщенні нікого не було, але завітали працівники поліції та звинуватили її в тому, що вона обслуговує громадян без захисної маски. Незважаючи на її заперечення про те, що вона ніколи не працювала на вказаному пункті прийому та нікого не обслуговувала, працівники поліції склали відносно неї протокол. Просить закрити провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000р. карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст.29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із подальшими змінами) на усій території України з 1 серпня до 31 жовтня 2020р. встановлено карантин.

Відповідно до пп.1 п.10 вказаної постанови КМУ, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в порушення вимог ст.256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором поліції неповно викладена суть адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 в приміщенні за адресою АДРЕСА_3 здійснювала обслуговування громадян без наявності на обличчі засобу індивідуального захисту, чим порушила пп.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020р.

Таке формулювання суті адміністративного правопорушення не відповідає змісту пп.1 п.10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020р., яким передбачено заборону перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а не здійснення обслуговування громадян (що передбачає зокрема прийняття та видачу замовлень, здійснення розрахунків) без наявності на обличчі засобу індивідуального захисту.

При цьому, будь-які дані про належність приміщення, в якому перебувала ОСОБА_1 , до приміщень, що знаходяться в громадських будинках або спорудах, в матеріалах справи відсутні. В протоколі взагалі не зазначено функціональне призначення вказаного приміщення, чи є воно житловим чи нежитловим приміщення, чи відноситься до приміщень громадського призначення.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення як один із засобів доказування складений інспектором поліції з порушенням вимог ст.256 КУпАП, тому не може вважатись допустимим доказом у цій справі.

Інших належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення та її винуватості в ньому до протоколу не додано.

Доданий до протоколу фотознімок суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки він не містить жодних відомостей про дату, час та місце правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , його ідентифікаційних даних, а саме, що на фото зображена саме вона. Будь-яких інших осіб - відвідувачів ним також не зафіксовано.

Жодних посвідчувальних написів цей фотознімок не містить, ким саме та із застосуванням яких технічних засобів фото-, відеофіксації він здійснений на ньому не зазначено, відомості про застосування будь-яких технічних засобів під час виявлення факту правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в останньому також відсутні.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 7, 9, 44-3, 245, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя М.В. Сидорова