Справа № 163/34/20
Провадження № 3/163/103/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Чишій С.С.

з участю представника Волинської митниці Держмитслужби Кондратюка І.П.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею Держмитслужби матеріали справи за протоколом № 2965/20500/19 про притягнення до відповідальності за ч.6 ст.481 МК України

ОСОБА_1 (van ОСОБА_2 ), року народження, громадянина Республіки Білорусь, що проживає по вулиці , непрацюючого, закордонний паспорт ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (van ОСОБА_2 ), який 27.10.2018 року через митний пост "Виступовичі" Житомирської митниці ДФС увіз автомобіль "Мерседес-Бенц", нідерландський номерний знак 77 НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 27.10.2019 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 06.12.2019 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці ДФС, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.

На розгляд справи порушник не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду; заяв чи клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав.

Його захисник адвокат Раєцький А.О. направив у суд письмові пояснення по суті протоколу, в яких висловив свою правову позицію про відсутність в діях ван ОСОБА_3 складу передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення з огляду на дію закону в часі.

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ван ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ч.6 ст.481 МК України у вигляді штрафу.

Винуватість ван ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор", службовою запискою.

Згідно із ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Від надання письмових пояснень щодо невиконання зобов`язання про зворотне вивезення автомобіля порушник відмовився. При цьому жодними доказами не підтвердив як поважності причин порушення зобов`язання, так і факту, що він з приводу таких обставин чи порушення відповідного строку звертався в органи доходів і зборів.

Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, порушник не навів.

Зазначене свідчить про доведеність вини ван ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.

Щодо застосування в цій справі положень Закону України від 08.11.2018 року № 2612-VIII в редакції Закону України від 16.05.2019 р. N 2725-VIII вбачаються підстави для такого висновку.

Закон від 16.05.2019 року № 2725-VIII опублікований в газеті "Голос України" 24.11.2018 року і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.

Законом від 08.11.2018 року № 2612-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019 року.

Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 27.10.2019 року. З 28.10.2019 року почалась бездіяльність ван ОСОБА_3 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.

Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.

На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ван ОСОБА_4 до часу складення протоколу року своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.

Отже, вчинене ван ОСОБА_5 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.

Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ван ОСОБА_3 слід накласти відповідно до п.95 Прикінцевих положень МК України в межах санкції ч.3 ст.481 МК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Оскільки можливість стягнення з осіб, які проживають або перебувають за межами України, за рахунок майна цих осіб, що знаходиться на території України, в порядку ст.542 МК України врегульовано лише щодо постанов органу доходів і зборів, вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів, що зберігаються Волинською митницею, слід віднести до компетенції цього митного органу.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (van ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Штраф в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA6503262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач УДКСУ у Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи у справі про порушення митних правил №").

Вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень віднести до компетенції Волинської митниці.

Стягнути з ван ОСОБА_6 (van ОСОБА_2 ) в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору на рахунок UA0003262 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, отримувач УДКСУ в Любомльському районі, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір у справах про адміністративні правопорушення").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.С.Чишій