П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі судді Безрук Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи щодо притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого електрослюсарем на «НТРУ», що проживає по АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

26 травня 2020 року до Волноваського районного суду Донецької області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №235406, 20.05.2020 року о 10 год. 25 хв. у смт. Ольгинка, Волноваського району, Донецької області по вул. Вербова, 14а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався справа, в разі чого сталася ДТП, автомобілі отримали механічні ушкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 16.12 до Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил дорожнього руху України).

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З метою об`єктивної оцінки дій учасників дорожньо-транспортної пригоди за клопотанням ОСОБА_1 постановою суду від 06.07.2020 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів № 1/19-446 за результатами судової автотехнічної експертизи від 07.12.2020 року:

- щодо першого питання: з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «FORD Scorpio» реєстраційний номер НОМЕР_1 по проїзній частині вул. Вербова в смт. Ольгинка, Волноваського району, Донецької області, для забезпечення безпеки дорожнього руху, при виявленні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, тобто при виїзді на зустрічну смугу руху автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , повинен був застосувати заходи до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 , по проїзній частині вул. Вербова в смт. Ольгинка, Волноваського району, Донецької області, перед початком зміни напрямку руху, повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме автомобілю «FORD Scorpio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також при виконанні маневру лівого повороту при виїзді з перехрещення проїзних частин керований ним транспортний засіб не повинен був опинитися на смузі зустрічного руху, а саме на смузі руху автомобіля «FORD Scorpio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1. та п.10.5. Правил дорожнього руху України;

- щодо другого питання: з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «FORD Scorpio» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , своєчасно застосувавши заходи до гальмування, тобто виконуючи вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху України - у всіх досліджених варіантах - згідно показань ОСОБА_1 , не мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду, шляхом зупинки керованого ним автомобіля до місця зіткнення;

- щодо третього питання: з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , виконуючи вимоги п.10.1. та п.10.5. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду;

- щодо четвертого питання: з технічної точки зору, в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «FORD Scorpio» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б перебувати у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди;

- щодо п`ятого питання: з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.10.1. та п.10.5. Правил дорожнього руху України, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки водій ОСОБА_2 виконуючи вищезгадані вимоги ПДР України мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надав. Таким чином особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленою відповідно до положень ст.ст.268, 277-2 КУпАП України про день, час та місце розгляду справи не з`явилася, про причини неявки не повідомила, тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235406 від 20.05.2020 року, схема місця ДТП від 20.05.2020 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та висновок експертів № 1/19-446 за результатами судової автотехнічної експертизи від 07.12.2020 року не доводять беззаперечно та поза розумним сумнівом факт порушення ОСОБА_1 п. 16.12 ПДР України, та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких інших беззаперечних доказів на підтвердження вчинення поза розумним сумнівом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суду не надано.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягується до відповідальності є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п. 43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

За змістом вимог статті 256, частини 1 статті 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже відповідно до статті 254 КУпАП, яка знаходиться в главі 19 розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення», для суду протокол про адміністративне правопорушення є документом, який порушує адміністративне провадження, і єдиною процесуальною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Волноваський районний суд Донецької області. Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя Т.В. Безрук