Справа № 456/2624/20
Провадження № 3/456/2401/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює підсобним працівником у ФОП ОСОБА_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №709094 від 22.06.2020, ОСОБА_1 22.06.2020 близько 11:05 год. в с. Слобідка Стрийського району Львівської області керував мікроавтобусом, д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив двох пасажирів, без спеціального дозволу, чим порушив вимоги постанови КМУ №211 та п. 7 постанови КМУ №392, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просить справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, окрім іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, тобто при розгляді справи суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються наявними у справі доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до ст. 252 КУпАП.

Разом з тим, за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст.213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норми права яка не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Суд звертає увагу, що згідно постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України постановив: установити з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2

Окрім цього суд звертає увагу, що згідно з визначенням, наданим у ч.1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі-Закон ) перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не забороненоправилами дорожнього руху. Також у ст. 1 Закону дано визначення нерегулярних і регулярних пасажирських перевезень. Зокрема, нерегулярні пасажирські перевезення перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт. Регулярні пасажирські перевезенняперевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закон ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на, зокрема, надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами.

У ч. 1ст. 1 Закону зазначено, що автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, встановлений ст. 39 Закону.

Зокрема, згідно з абзацом 3 ч. 4 ст. 39 Закону документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Суд звертає увагу, що правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 за № 176. Зокрема, розділом ІІ зазначених Правил визначено, що перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Відповідно, надано регламентацію здійснення таких перевезень.

Крім того, визначення суб`єкта господарювання наведене у ст. 55 Господарського кодексу України. Зокрема, зі змісту ч.1 ст. 55 ГК випливає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. При цьому п. 2 ч.2 ст. 55 ГК визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч.1 статті 58 ГК суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 31.07.2020, протокол серії АПР18 №709094 від 22.06.2020 складений відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, разом з долученими до нього матеріалами повернуто в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення, з підстав не зазначення повних реквізитів підзаконних нормативно правових актів, а саме не вказано дати прийняття постанов Кабінету Міністрів України № 211 та № 392. Також не деталізовано які саме підпункти та пункти вказаних постанов порушив ОСОБА_1 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності. Окрім цього, долучений до матеріалів справи рапорт інспектора СРПП№1 ПП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Рибчук Р. від 22.06.2020 не входить у перелік доказів передбачених ст. 251 КУпАП, та у відповідності до п.2.2.9 Інструкції «З діловодства у системі Міністерства внутрішніх справ України» затвердженої наказом МВС України 23.08.2012 №747, такий документ як рапорт віднесено до внутрішніх документів та не може являтись доказом по справі. Вимоги постанови не були виконані належним чином.

Слід зазначити, що згідно фабули протоколу, ОСОБА_1 ставиться в вину керування транспортним засобом, без спеціального дозволу, однак не вказано якого саме дозволу, та не зазначено відповідну постанову КМУ, якою встановлено дані обмеження.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, а доказів протилежного матеріали справи не містять. Відсутні також відомості про те, що ОСОБА_1 у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, без реєстрації, було притягнуто до юридичної відповідальності. Також до матеріалів справи не додано реєстраційних документів на транспортний засіб, яким здійснював перевезення пасажирів ОСОБА_1 , з метою встановлення кому належить на праві власності вказаний мікроавтобус та з метою встановлення дозволеної кількість місць для сидіння. У зв`язку з цим, для суду залишається незрозумілим, який саме спеціальний дозвіл для перевезення пасажирів був відсутній у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно з ч. 12 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Відповідно до ч. 15 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Слід звернути увагу, що всупереч ст. 256 КУпАП та вказаної Інструкції у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків даної події - пасажирів, які перебували у мікроавтобусі, від останніх працівниками поліції не відібрано жодних пояснень, зокрема з приводу того, хто ці люди, куди їдуть, на якій підставі здійснюється їх перевезення та чи є дана поїздка регулярними (нерегулярними) пасажирськими перевезеннями.

Будь яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено.

Слід звернути увагу, що правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_1 вчинено 22.06.2020. Відповідно до постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 31.07.2020, протокол серії АПР18 №709094 від 22.06.2020 складений відносно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, разом з долученими до нього матеріалами повернуто в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області для належного оформлення. Однак, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП повторно надійшли до Стрийського міськрайонного суду Львівської області 30.09.2020, без виконання вимог постанови судді.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому, беручи до уваги принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, про те що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Cуддя В. Л. Бучківська