490/7802/20 від17.12.2020
н/п 3/490/3920/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/7802/20
н/п 3/490/3920/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Медюк С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з департаменту військової контррозвідки СБ України, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить військову службу на посаді помічника начальника штабу з протичовнової боротьби та протипідводно-диверсійної оборони військової частини НОМЕР_1 у військовому званні капітан-лейтенант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.212-5 КУпАП, відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ..

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.11.2020 року №17/7/767-4, 11 листопада 2020 року помічник начальника штабу з протичовнової боротьби та протипідводно-диверсійної оборони в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) капітан-лейтенант ОСОБА_1 , в ході виконання службових обов`язків, порушив вимоги пунктів 38, 101 «Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» («документи і справи з грифом «Для службового користування» зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками»), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №736 (далі - Інструкція) та вимоги Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», відповідальність за що передбачено ч.1 ст.212-5 КУпАП.

Зокрема, 11.11.2020 року встановлено, що капітан-лейтенант ОСОБА_1 , маючи допуск до роботи з документами з грифом обмеження доступу «Для службового користування», в порушення п.п.38, 101 Інструкції у приміщенні №110Г штабу в/ч НОМЕР_2 , на не облікованому в службі діловодства військової частини та не атестованому для обробки службової інформації ПЕОМ (ноутбук марки Hewlett-Packard, серійний номер №00330-80000-00000-АА372, який не пройшов спеціальних досліджень для обробки службової інформації) обробляв та зберігав електронні файли текстових документів, що містять інформацію з грифом обмеження доступу «Для службового користування».

При цьому, жорсткий магнітний диск, що встановлений на вказаному ПЕОМ, всупереч вимогам п.38 Інструкції («забороняється записувати службову інформацію на електронний носій інформації, не внесений до журналу обліку електронних носіїв інформації, на які планується записувати службову інформацію») не зареєстрований у службі діловодства в/ч НОМЕР_1 , що є грубим порушенням.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява останнього від 11.11.2020 року, в якій він визнає провину та просить провести розгляд за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5 КУпАП, не є обов`язковою, і тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Частиною 1 ст.212-5 КУпАП встановлена відповідальність за порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у сфері оборони країни зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності.

Диспозиція ч.1 ст.212-5 КУпАП інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, вимагає таку обов`язкову ознаку складу правопорушення, як наслідки вчиненого правопорушення, а саме - розголошення такої інформації.

Разом з тим, ані протокол про адміністративне правопорушення, ані додатки до нього не містять належних та допустимих доказів того, що така інформація була розголошена.

Посилання на те, що ОСОБА_1 обробляв та зберігав електронні файли текстових документів, що містять інформацію з грифом обмеження доступу «Для службового користування» на не облікованому в службі діловодства військової частини та не атестованому для обробки службової інформації ПЕОМ (ноутбук марки Hewlett-Packard, серійний номер №00330-80000-00000-АА372, який не пройшов спеціальних досліджень для обробки службової інформації), без належного доведення вказаних обставин, як факту самого доступу, так і факту розповсюдження, не може свідчити про розголошення такої інформації.

Крім цього, матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_1 за посадовими обов`язками займається оперативно-розшуковою чи контррозвідувальною діяльності у сфері оборони та є відповідальною особою за облік, зберігання, використання документів та матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію у цій сфері.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані до протоколу від 11.11.2020 року №17/7/767-4 на підтвердження вини ОСОБА_1 , викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому, за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не внаслідок порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, що призвело до розголошення такої інформації.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-5 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.212-5, 247, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.212-5 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.О. Медюк