Номер провадження: 33/813/1243/20
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Бикової К.А.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

-ОСОБА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року та провадження по справі закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова судді є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 187509 від 04.09.2020 року складений лише на підставі заяви ОСОБА_2 , дані покази не достовірні в повній мірі та не мають підтвердження будь-якими показаннями свідків або іншими доказами. А тому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектор поліції не керувався жодними допустимими доказами, які б підтвердили вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення. У зв`язку з чим, апелянт просить вважати протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 187509 від 04.09.2020 року недійсним. Крім того, апелянт зазначає, що у разі посилання районним судом на установлення сімейної суперечки, то до відповідальності справедливо притягати обидві сторони, та в даному випадку обмежитися попередженням до сторін, оскільки протягом спільного життя подружжя, з 08.04.2006 року по 18.09.2020 рік, скарг або заяв не від ОСОБА_2 , не від ОСОБА_1 , або сусідів на їх спосіб життя не має і не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів.

Доводи апелянта про незаконність судового рішення, відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, порушення норм матеріального, процесуального права та неповноту з`ясування обставин під час розгляду справи апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Стаття 245 КУпАП встановлює, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно КУпАП ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, та іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно частини першої статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 187509 від 04.09.2020 року ОСОБА_1 18 серпня 2020 року об 11:30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку відносно дружини ОСОБА_2 , словесно її ображав, погрожував фізичною розправою, кидався у бійку, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 1).

Вказаний протокол складений на підставі заяви від 18.08.2020 року, поданої ОСОБА_2 до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в якій заявниця просила вжити заходів щодо її чоловіка, з яким вони разом проживають, у зв`язку з тим, що її чоловік влаштував сімейний скандал, ображав її, погрожував фізичною розправою, кидав на підлогу, бив головою об стіну, душив руками і коліном на підлозі. Від проходження судової медичної експертизи відмовилась (а. с. 2).

До протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення ОСОБА_2 , наданих 18.08.2020 року, в яких остання пояснила, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з її чоловіком ОСОБА_1 та двома малолітніми дітьми. 18.08.2020 року її чоловік побачив, що вона збирає документи для розлучення, після чого вчинив сімейну сварку. Також, згідно цих пояснень ОСОБА_2 підтвердила обставини, зазначені нею в заяві від 18.08.2020 року до Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, а саме, що її чоловік влаштував сімейну сварку, словесно ображав її, погрожував фізичною розправою, кинув на підлогу, бив по голові. Від проходження судової медичної експертизи ОСОБА_2 відмовилась (а. с. 3).

Факт наявності конфлікту з ОСОБА_2 також підтвердив і сам ОСОБА_1 , що вбачається зі пояснень, які наявні в матеріалах справи, та пояснень, наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих 04.09.2020 року, останній не заперечує факту сварки зі своєю дружиною. З цих пояснень вбачається, що сімейна сварка виникла, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 дізнався про те, що з квартири зникли документи дітей. Дану обставину його дружина пояснила тим, що вона їх сховала від нього і вона має намір подавати на розлучення. Після сварки подружжя покинуло квартиру з метою звернутися до дільничного для повідомлення його, що сталася сімейна сварка. Проте, дільничний сказав, що не має повноважень відносно даних обставин та пояснив ОСОБА_2 , куди їй слід звернутися у зв`язку з написанням відповідної заяви на її чоловіка. Після чого ОСОБА_2 уїхала. Через деякий проміжок часу, ОСОБА_1 повернувся до квартири, де застав дружину і її сестру. Щоб уникнути сварки ОСОБА_1 викликав патрульну поліцію. Свій виклик ОСОБА_3 пояснив поліції наявним вдома сімейним скандалом. Проте, дружина та її сестра покинули квартиру, не дочекавшись приїзду патрульної поліції. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 скасував виклик поліції. Після даних обставин ОСОБА_1 не бачив дружину та дітей. 03.09.2020 року отримав повідомлення від суду про звернення дружини до суду з приводу розлучення (а. с. 4).

В матеріалах справи наявна форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 18.08.2020 року, складена співробітниками Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, відносно постраждалої особи: ОСОБА_2 та кривдника: ОСОБА_1 , при цьому поліцейським уповноваженого підрозділу поліції визначено високий рівень небезпеки домашнього насильства (а. с. 5).

Крім того, 04.09.2020 року ДОП СП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старший лейтенант ОСОБА_4 виніс терміновий заборонний припис серії АА № 141266 стосовно кривдника ОСОБА_1 , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 . Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника полягали у забороні на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника був винесений строком на 5 діб з 15-00 год. 04.09.2020 року та діяв до 15-00 год 09.09.2020 року (а. с. 6).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 18.08.2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, твердження апелянта, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектор поліції не керувався жодними допустимими доказами на підтвердження його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є необґрунтованими.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надає до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Згідно положень статті 1 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Апеляційний суд зазначає, що достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому суддя районного суду, відповідно до вимог ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що у разі посилання районним судом на установлення сімейної суперечки, то справедливо притягнути до відповідальності обидві сторони, при цьому обмежитись лише попередженням, не спростовують правильність висновків районного суду. Скаржником не надано доказів вчинення 18.08.2020 року протиправних дій відносно нього ОСОБА_2 . Належних, допустимих, достовірних доказів на заперечення доведеності своїх дій скаржником також не надано. Приєднані до апеляційної скарги копії характеристики, що видані ОСОБА_1 сусідкою ОСОБА_5 , співробітниками Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-Садок» № 231 ОМР Одеської області, викладачем Початкової спеціалізованої освіти «Мистецької школи № 14 м. Одеси», не спростовують вчинення ОСОБА_1 18.08.2020 року правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, під час перегляду постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року за доводами апеляційної скарги, апеляційним судом не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами та не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе