Справа №583/2135/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 33/816/448/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шевченка Р.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 та за ст. 185 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 та за ст. 185 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту за те, що 01.06.2020 близько 23:43 год. по вул. Сумській, у м. Охтирці, Сумської обл. керував транспортним засобом ГАЗ 2705 д.н. НОМЕР_1 на якому було виявлено технічну несправність, а саме відсутні передбачені конструкцією бризковики, що є порушенням п. 31.4.7.е Правил дорожнього руху України. Правопорушення було вчинене повторно протягом року, оскільки 21.02.2020 він притягався до адміністративної відповідальності за таке правопорушення.

Крім того, 02.06.2020 в м. Охтирці по вул. Сумській було зупинено транспортний засіб ГАЗ 2705 д.н. НОМЕР_1 від керуванням водія ОСОБА_1 . Останній не виконував законну вимогу, не залишався на місці, намагався уникнути відповідальності та чинив супротив під час затримання.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року скасувати, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що на відео доданого до протоколу жодним чином не доведено факту злісної непокори законному розпорядженні працівнику поліції. Стверджував, що він залишався на місці, а на попередження поліції щодо його арешту не суперечив. Більше того вказував, що відео уривчасте та не відображає всієї картини того, що відбувалось під час спілкування з працівниками поліції. Переконаний, що самого факту непокори працівникам поліції взагалі не зафіксовано. Наголошував, що в Законі України «Про національну поліцію» не вказано такого розпорядження як залишайтесь на місці, а тому вимоги працівника поліції, в цій частині взагалі незаконні. Стверджував, що в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, як відсутній і факт злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції.

Щодо правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 зазначав, що на момент зупинки транспортного засобу він, як водій усвідомлював, що керує технічно справним транспортним засобом. Вказував, що склад адміністративного правопорушення є формальним та не передбачає обов`язкове настання шкідливих наслідків. Форма вини повинна бути умисною, а сама особа повинна усвідомлювати, що керує технічно несправним транспортним засобом. З огляду на те, що в його діях відсутня вина, ОСОБА_1 переконаний і у відсутності в його діях складу вказаного правопорушення.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Шевченка Р.В., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, щодо притягнення ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП до відповідальності апеляційний суд встанови наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до п. 31.4.7 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, інші елементи конструкції: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; б) не працює звуковий сигнал; в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість; г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла; ґ) зруйновано корінний лист або центральний болт ресори; д) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа; е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; є) відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два); проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі; ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією; з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках; и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки; і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира; ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 121 КУпАП є безпечність руху транспортних засобів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП полягає у порушені водієм правил експлуатації транспортних засобів, які не відповідають вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації транспортних засобів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП підтверджується такими дозами як:

- протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №136591 від 02.06.2020 у якому зафіксовані обставини інкримінованого йому правопорушення;

- протокол про адміністративне затримання АЗ №146210 від 02.06.2020 згідно якого згідно якого ОСОБА_1 було затримано 02.06.2020 о 00:05 год. з метою припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів;

- довідка та копія постанови згідно яких ОСОБА_1 на протязі року, а саме 21.02.2020 вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення.

Доводів на спростовування допустимості та належності вказаних доказів апеляційна скарга не містить, а в ході апеляційного перегляду справи її учасниками не наведено.

Водночас в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на відсутність в своїх діях складу вказаного правопорушення, оскільки на момент зупинки транспортного засобу він, як водій усвідомлював, що керує технічно справним транспортним засобом, а тому в нього відсутня вина.

До таких тверджень апелянта суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, доводи аналогічного характеру ОСОБА_1 вже висловлював в суді першої інстанції, на що суд дав обґрунтовану оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, судом із переглянутого відео з нагрудних камер поліцейських та відео реєстратора авто встановлено, як водій агресивно реагує на сам факт зупинки працівниками поліції, допускає висловлювання нецензурною лайкою, висловлює претензії щодо самого факту зупинки та щодо вказівки поліцейського на недопустимість руху авто не обладнаного бризковиками. Висловлює свою позицію про те, що відсутність бризковиків не є перешкодою для використання наявного у нього транспортного засобу, він це не вважає порушенням. При цьому водій а ні в поясненнях поліцейським, а ні у протоколі, чи у окремому письмовому поясненні не зазначав про те, що на момент виїзду авто за маршрутом бризковики були в наявності. Навпаки, під час судового розгляду водій визнав ту обставину, що безпосередньо перед виїздом він не перевіряв наявність бризковиків у транспортному засобі.

З огляду на викладене судом правильно встановлено те, що водій свідомо використовував транспортний засіб, що не був обладнаний бризковиками.

Дослідивши вказані матеріали та пояснення водія, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 31.4.7.е ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо іншого правопорушення за ст. 185 КУпАП, вина ОСОБА_1 в якому теж визнана судом доведеною, то апеляційний суд з висновками суду першої інстанції також погоджується, оскільки факт його вчинення підтверджується такими доказами як:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №651417 від 02.06.2020 року;

- рапортом працівника поліції Ленської І.Ю.,

- змістом відеозапису зафіксованого порушення на нагрудній камері працівників поліції.

Так, з дослідженого відео судом встановлено, що водія повідомляють про виявлене правопорушення з його боку керування транспортним засобом не обладнаним бризковиками та вимагають надати посвідчення водія з метою вирішення питання про складання протоколу за вказане адміністративне правопорушення. У відповідь на неодноразові вимоги працівників поліції водій поводить себе агресивно та зухвало, відмовляється надавати посвідчення, висловлюється про намір покинути місце події на власному транспортному засобі та вчиняє реальні дії з цього приводу. На неодноразові, чіткі вимоги працівників поліції залишатись на місці водій не реагував, а, навпаки, намагався покинути місце події, після чого на законних підставах було проведене його затримання та доставлено до Охтирського ВП для складання протоколів про адміністративні правопорушення. Доводи водія про те, що він не розчув чи неправильно зрозумів вимогу поліцейського спростовуються змістом переглянутого відео.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував, що вказаним відео факту злісної непокори законному розпорядженні працівнику поліції не доведено, оскільки він залишався на місці, а на попередження поліції щодо його арешту не суперечив. Більше того вказував, що відео уривчасте та не відображає всієї картини того, що відбувалось під час спілкування з працівниками поліції. Переконаний, що самого факту непокори працівникам поліції взагалі не зафіксовано та наголошував, що в Законі України «Про національну поліцію» не вказано такого розпорядження як залишайтесь на місці, а тому вимоги працівника поліції, в цій частині взагалі незаконні.

На такі висновки апелянта суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КпАП України настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Законом України «Про національну поліцію» закріплені повноваження поліцейського, в тому числі їх права та обов`язки, з яких вбачається, що вимоги працівника поліції та розпорядження - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, та має бути законодавчо обґрунтований.

Аналізуючи досліджені докази, а також зафіксовану на відео поведінку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що вимога інспектора поліції залишатись на місці на час складання протоколу про адміністративне правопорушення носила законний характер, а тому в діях ОСОБА_1 наявний склад передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.

При призначенні ОСОБА_1 стягнення суд врахував характер скоєного, особу яка притягається до адміністративної відповідальності та відсутність обставин які б пом`якшували чи навпаки обтяжували відповідальність, а тому, враховуючи положення ст. 36 КпАП України. суд першої інстанції обґрунтовано визнав за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених і дійшов правильного висновку, що доцільним буде накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді адміністративного арешту.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 та за ст. 185 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді 5 діб адміністративного арешту, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.