Справа № 525/1393/19
Провадження №3/525/20/2020

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2020 сел. Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дроменко Л.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 , не працює,

ідентифікаційний номер суду не відомий, контактний

номер телефону не відомий, -

в с т а н о в и в :

Дана адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла до суду 11.10.2019 року.

Розгляд справи призначено на 06.12.2019 року у зв`язку зі значним навантаженням головуючого судді, оскільки інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство у Великобагачанському районному суді не має, з 01.09.2018 року авторозподіл справ здійснюється виключно одному судді Хоролець В.В. В період часу з 07 жовтня 2019 року по 05 листопада 2019 року включно суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. перебував у щорічній відпустці, тому процесуальний рух у справах не здійснювався (справи не розглядались). 05.12.2019 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява захисника ОСОБА_1 адвоката Дроменко Л.В. про відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю вивчення матеріалів справи та підготовки до розгляду в зв`язку з укладенням договору про надання правової допомоги про представництво інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.а.с.14-16). 05.12.2019 року також засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшло клопотання адвоката Дроменко Л.В. про повернення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення (а.с.18-19). Розгляд справи відкладено на 17.12.2019 року. 16.12.2019 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Дроменко Л.В. про виклик свідків та про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з тим, що адвокат не може з поважних причин з`явитися до суду, так як в цей час буде перебувати в іншій справі в Шишацькому районному суду Полтавської області в розгляді кримінальної справи (а.с.а.с.22-25). 17.12.2019 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. перебував в нарадчій кімнаті, тому процесуальний рух по справі не здійснювався (справа не розглядалася). Розгляд справи відкладено на 24.12.2019 року. Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. в період часу з 10 год. 20 грудня 2019 року по 27 грудня 2019 року перебував на лікарняному, тому процесуальний рух у справах не здійснювався (справа не розглядалася). Розгляд справи відкладено на 10.01.2020 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серія БД №349253 від 17.09.2019 року, складеного поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області вбачається, що 17 вересня 2019 року в с. Якимове по вул. Центральній Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря Великобагачанської ЦРЛ. Дії ОСОБА_1 уповноваженим поліцейським кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 10.01.2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав у повному обсязі та суду пояснив, що 17.09.2019 року він зі своїм товаришем їхав на своєму автомобілі ВАЗ-2107 в сторону с. Балюки, вони зупинилися в с. Якимове, так як зламався автомобіль, його товариш, який був за кермом пішов по запчастину, а він чекав його біля автомобіля. До нього під`їхали працівники поліції і почали висловлювати претензії, щоб він поїхав з ними, почали говорити, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Він хотів пройти тест на місці на пристрої Драгер, однак вони його посадили в автомобіль і повезли в селище Велика Багачка до медичного закладу. Він говорив їм, що не був за кермом і проходити медичний огляд не буде, однак вони змусили його зайти у приміщення районної лікарні, при цьому, будь-яких свідків запрошено туди не було. Через деякий час його повезли до райвідділу поліції, де повідомили, що будуть складати на нього протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в судовому засіданні 10.01.2020 року), доводи його захисника адвоката Дроменко Л.В., показання свідка-працівника поліції ОСОБА_2 , письмові пояснення адвоката Дроменко Л.В. в інтересах ОСОБА_1 , вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи, на засадах змагальності і диспозитивності, неодноразово переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, який наданий працівниками поліції до матеріалів справи (який стосується руху автомобіля, часу перебування у медичному закладі громадянина та складення протоколу про адміністративне правопорушення) та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №349253 від 17.09.2019 року, що складений відносно водія ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.09.2019 року поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Посадовою особою поліцейським СРПП №3 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (ініціатором процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні ст.254 КУпАП) у протоколі серія БД №349253 від 17.09.2019 року відносно ОСОБА_1 зазначено, що 17 вересня 2019 року в с. Якимове по вул. Центральній Великобагачанського району Полтавської області водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря Великобагачанської ЦРЛ, чим допустив порушення п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Дії ОСОБА_1 уповноваженим інспектором поліції кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як зазначив суд апеляційної інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення №367/7821/17, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, а й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. Також, пункт 2.9а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З досліджених матеріалів справи та переглянутого неодноразово в ході розгляду справи наявного відеозапису (в межах обсягу, який був наданий в розпорядження суду працівниками поліції) вбачається, що на диску мається три відео файли: на першому зафіксовано рух патрульного автомобіля, який зупинився за автомобілем Ваз-2107, д.н.з. НОМЕР_1 ; другий файл свідчить про те, що перебуваючи в приміщенні Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; третій файл стосується фіксації в присутності двох свідків факту складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 вказав, що він та інший поліцейський в складі патрульного екіпажу здійснювали переслідування автомобіля Ваз-2107, д.н.з. НОМЕР_1 з с. Степанівка до с. Якимове Великобагачанського району, при цьому він особисто бачив, що за кермом цього автомобіля був ОСОБА_1 , оскільки він знає даного громадянина. Також зазначив, що на місці ОСОБА_1 забажав пройти огляд у Великобагачанській ЦРЛ, однак там відмовився від проходження огляду в присутності лікаря (якого саме не зміг пригадати). Пояснив, що в приміщенні лікарні не було двох свідків, ОСОБА_1 відмовлявся від огляду в присутності лікаря та медичних сестер, про те, чому вони не вказані у протоколі, хто саме це був ОСОБА_2 пояснити не зміг.

Судом досліджено медичний висновок щодо огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3), однак даний висновок не містить підпису лікаря, який би проводив даний огляд. Однак, до даного висновку як такого суд, з огляду на положення ст.ст.251,280 КУпАП зобов`язаний віднестися критично, оскільки як з протоколу про адміністративне правопорушення від 17.09.2019 року (по суті акту обвинувачення), так і з неодноразово переглянутого відеозапису «поза розумним сумнівом» вбачається, що ОСОБА_1 , знаходячись в приймальному відділенні Великобагачанської ЦРЛ відмовився від проходження медичного огляду, тобто його по суті не проходив. При цьому, при перегляді другого відео файлу вбачається, що будь-які свідки (крім лікаря), які були б запрошені для посвідчення факту відмови ОСОБА_1 від медичного огляду працівниками поліції не запрошувалися, про що свідчить і відсутність будь-яких пояснень учасників саме з цього приводу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,проведення такого огляду. Згідно п.8 даного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

З огляду на вищевикладене, в межах розгляду даної справи, з урахуванням переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейським при відмові водія від проходження медичного огляду у лікарняному закладі не було запрошено двох свідків для підтвердження даного факту, а лише в подальшому було складено протокол в присутності двох свідків, які лише підтвердили відмову ОСОБА_1 від підписання даного протоколу (що також підтверджується переглянутим відео файлом номер 3). Отже, сукупність вищевикладеного свідчить про те, що особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не довела належними і допустимими доказами, з урахуванням відповідного Порядку саме факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у розумінні п.2.5 ПДР України, враховуючи положення ст.266 КУпАП та вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і

проведення такого огляду.

Разом з цим, суд вважає доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що нібито 17.09.2019 року він не їхав на автомобілі ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 безпідставними, оскільки в ході судового розгляду він не назвав ім`я особи, яка нібито керувала цього дня його автомобілем і після зупинки автомобіля відлучилася за запчастиною (як про те вказувала у письмових поясненнях захисник інтересів ОСОБА_1 - адвокат Дроменко Л.В.), при детальному та неодноразовому перегляді відеозапису з реєстратора патрульного автомобіля вбачається, що по вулиці села рухається патрульний автомобіль, по таймеру реєстратора 19:04:03 в об`єктиві реєстратора патрульного автомобіля з`являється стовп пилу і вже по таймеру 19:04:08 патрульний автомобіль зупиняється біля автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 , коло якого вже знаходиться Сергієць. Аналіз даного відеозапису та часового проміжку в декілька секунд дає суду підстави дійти висновку, що громадянин ОСОБА_1 здійснював керування вищевказаним транспортним засобом, відповідно, в силу п.1.10 ПДР України був водієм вищевказаного транспортного засобу.

Та обставина, що безпосередній рух автомобіля ВАЗ-2107, д.н.з. НОМЕР_1 не потрапив в об`єктив реєстратора патрульного автомобіля, не свідчить сама по собі про те, що ОСОБА_3 не здійснював керування даним автомобілем, а лише оцінюється судом з позиції критичного відношення до показань свідка ОСОБА_2 в частині того, що патрульний автомобіль постійно переслідував водія ОСОБА_4 з с. Степанівка до с. Якимове, оскільки будь-яких доказів безпосередньо переслідування в матеріаліх справи не має. Проте, вказана обставина (щодо переслідування) не має правового значення для розгляду справи виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Суд при оцінці наявних у справі доказів (в своїй основі це письмові пояснення осіб та показання, які надали потерпіла та свідки в судовому засіданні) враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, виходячи з сукупності досліджених матеріалів справи та сукупності наданих сторонами доказів, виходячи з приписів статті 254 КУпАП та те, що початок ініціювання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка виражається у формі складення щодо особи відповідного протоколу повинен ґрунтуватися на наявних на час складання протоколу доказах, які підлягають перевірці в ході судового розгляду справи в ході процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності (яка повинна бути справедливою з точки зору Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року), а також оцінивши докази з позиції імперативних норм ст.ст.61,62 Конституції України та положень ст.ст.245,251,252 КУпАП, з урахуванням наявного відеозапису (в обсязі, який наданий в розпорядження суду), суд приходить до висновку, що в даний час не доведено належними доказами, які оцінюються судом з урахуванням принципу «поза розумним сумнівом» наявність в діях водія ОСОБА_1 порушення саме п.2.5 ПДР України виключно за обставин, що буквально вказані у протоколі про адміністративне правопорушення БД №349253 від 17.09.2019 року, враховуючи також норми ст.266 КУпАП та пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і можливість здобуття таких доказів на даний час вичерпана.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд змушений дійти до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно водія ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП належить закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.61, ч.3 ст.62 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.1 ст.247, ст.ст.7,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі №525/1393/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Великобагачанського

районного суду В.В.Хоролець