Провадження № 3/161/4413/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2020 року серії ДПР18 №385753, ОСОБА_1 09 вересня 2020 року о 22 год. 15 хв. в смт. Торчин по вул. Незалежності Луцького району, керував трактором МТЗ (д.н.з. не зазначено) з явними ознаками сп`яніння та в установленому законом порядку відмовився пройти тест на приладі «драгер» на стан алкогольного сп`яніння. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що у той день та час він трактором у стані алкогольного сп`яніння не керував. У смт.Торчин до ОСОБА_2 приїхав з метою отримати борг. Через конфлікт між ними з приводу боргу, остання викликала поліцію. Оскільки з с.Горзвин, де проживає, в смт.Торчин приїхав маршрутним автобусом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Просив суд закрити провадження у справі відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні адвокат Лукашук А.В. зазначив, що матеріали справи не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. З відеозапису не вбачається факт керування ОСОБА_1 трактором МТЗ. Щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння пояснив, що ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом, тому не зобов`язаний проходити будь-який огляд. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частинами першою третьою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

З оглянутих судом матеріалів, зокрема відеозапису з бодікамери поліцейського, слідує, що ОСОБА_1 не був зупинений поліцейськими під час керування транспортним засобом - трактором марки МТЗ.

Поліцейський ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення про те, що трактор ОСОБА_1 зупиняли для перевірки документів під час слідування до ОСОБА_2 за її викликом. При перевірці документів водія, було встановлено, що трактором керував син ОСОБА_1 . Самого ОСОБА_1 було виявлено за місцем проживання ОСОБА_2 , яка викликала наряд поліції через конфлікт між ними з приводу боргу.

Поліцейський ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, письмових пояснень суду не надав.

Свідок ОСОБА_5 зазначений в протоколі, в судове засідання не з`явився.

Показання свідка ОСОБА_2 про те, що перед тим як приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 керував трактором в стані алкогольного сп`яніння суд відхиляє, оскільки між ними, що підтвердила в судовому засіданні сама свідок, існують неприязні відносини з приводу боргу, тому брати за основу лише показання вказаного свідка, без інших належних доказів, суд не може.

ОСОБА_1 інкримінується, що він керував трактором МТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Отже, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і обов`язок на вимогу працівника поліції пройти відповідний огляд виникає у водія в тому випадку, якщо він зафіксований працівниками поліції або іншими особами безпосередньо при керуванні транспортним засобом.

Будь-яких доказів того, що трактор марки МТЗ, який є в користуванні ОСОБА_1 здійснював рух, а за кермом перебував останній, матеріали справи не містять, як і доказів того, що ОСОБА_1 був зафіксований працівниками поліції або іншими особами, зокрема свідками у справі, безпосередньо при керуванні транспортним засобом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтвердився факт відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк