П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Деметрадзе Т.Р., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівника магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №124972 від 04.11.2020 року вбачається, що 04.11.2020 року близько 18:30 год. ОСОБА_1 будучи адміністратором закладу «ЕкономКлас» за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, 1, не припинила роботу закладу та здійснювала продаж вживаних товарів, чим порушила пп. 3 п. 15 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року із змінами і доповненнями.

ОСОБА_1 не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомила, заперечень не подавала, про час та місце розгляду повідомлялася належними чином, зокрема, через повідомлення на офіційному сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду матеріали, приходжу до наступного висновку.

За приписами статті 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП (станом на момент вчинення), адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, яка поставлена у вину ОСОБА_1 характеризується не припиненням роботи закладу, прийманням відвідувачів та здійснення продажу непродовольчих товарів, з порушенням карантинних вимог.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, остання порушила пп. 3 п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641.

Суд, вивчивши пп. 3 п. 15 постанови КМУ № 641 (в редакції, чинній на момент складення протоколу) констатує, що в такій фактично мова йде про заборону на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, застосовуються за рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій визначені цим пунктом обмеження (одне, декілька або усі), згідно з якими додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері культури, крім відвідувачів автоконцертів.

Тобто, з вказаного пункту вбачається, що суб`єктам господарювання у сфері культури забороняється приймання відвідувачів. Однак, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано будь-яких даних та доказів, на підставі яких можна зробити висновок про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у сфері культури та наявність такого порушення, не зазначено, яким саме способом було встановлено дані обставини та не надано підтвердження тому, що вона є адміністратором закладу.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише відомості про суть адміністративного правопорушення у зіставленні з наявними ознаками правопорушення, передбаченого у диспозиції ст. 44-3 КУпАП.

За ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.Р. Деметрадзе