Дата документу 02.09.2020
Справа № 334/8/20
Провадження № 3/334/327/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Дмитро Олександрович, за участю прокурора Панченко В.Я., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який з 26.01.2017 року по 03.01.2018 року проходив службу в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2015 року № 28 о/с, ОСОБА_1 присвоєно звання старший сержант поліції.

16.04.2016 року ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського на вірність Українському народові.

Згідно з наказом ДПП НП України від 26.01.2017 року № 28 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в м.Запоріжжя.

Відповідно до наказу ДПП НП України від 02.01.2018 року № 1 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , звільнено з посади поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області, з 03.01.2018 року.

ОСОБА_1 будуючи відповідно до пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія вказаного закону, будучи ознайомленим із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі в частині вимог фінансового контролю, припинивши діяльність на посаді поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, та маючи спеціальне звання старший сержант поліції, був зобов`язаний до 01.04.2019 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, але в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, після припинення діяльності подав лише 17.05.2019 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав, пояснив, що декларацію за формою «після звільнення» він подав із запізненням, а саме 17.05.2019 року у зв`язку з тим, що абу про строки її подачі. Після дзвінка керівника відділу кадрів від подав декларацію.

Прокурор, вважає, що причини пропуску подачі декларації не є об`єктивними, ОСОБА_1 був обізнаний про подання е-декларації та не подав, повинен був завчасно потурбуватися про заповнення декларації, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області від 07.11.2015 року № 28 о/с, ОСОБА_1 присвоєно звання старший сержант поліції.

16.04.2016 року ОСОБА_1 склав Присягу поліцейського на вірність Українському народові.

Згідно з наказом ДПП НП України від 26.01.2017 року № 28 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в м.Запоріжжя.

Відповідно до наказу ДПП НП України від 02.01.2018 року № 1 о/с, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , звільнено з посади поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області, з 03.01.2018 року.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції визначається як державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень та згідно з ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходив службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Враховуючи положення пп. 2 п.3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» до складу поліції віднесена патрульна поліція.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, пп. «а» і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3 Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати подавати в установленому ч.1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3, за минулий рік.

Згідно пп.3 п.5 р.II Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/290089, Національне агентство з питань запобігання корупції визначило, що декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 год. 00 хв. 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

ОСОБА_1 будуючи відповідно до пп. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія вказаного закону, будучи ознайомленим із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі в частині вимог фінансового контролю, припинивши діяльність на посаді поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП НП України, та маючи спеціальне звання старший сержант поліції, був зобов`язаний до 01.04.2019 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, але в порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, після припинення діяльності подав лише 17.05.2019 року.

Відповідно до листа голови НАЗК від 02.03.2017 року дата публікації документів, яка вказана у публічній інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру.

Таким чином, ОСОБА_1 , порушив вимоги ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами:

протоколом № 24/2019 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП від 27.12.2019 року, яким встановлено факт вчинення порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» з якого вбачається, що о 12 год. 40 хв. 15 травня 2019 року ОСОБА_1 подав декларацію за 2018 рік після звільнення;

поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні;

наказами по особовому складу УПП в Запорізькій області;

та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Причин, які б свідчили про поважність несвоєчасного неподання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік під час розгляду справи не встановлено.

Місцем вчинення адміністративне правопорушення слід вважати адресу місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, доведена повністю. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 27 грудня 2019 року. Суд не погоджується із зазначеним твердженням, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10 червня 2016, винна особа була зобов`язана 31.03.2019 подати декларацію, тобто оскільки станом на 00:00 год. 01 квітня 2019 декларація не була подана, то фактично днем вчинення правопорушення є 01 квітня 2019 року.

Водночас, суд не може погодитися з зазначеними в протоколі відомостями про те, що моментом виявлення вчиненого правопорушення слід вважати момент складання протоколу, тобто 27 грудня 2019 року, оскільки зазначене правопорушення слід вважати виявленим 06 травня 2019 року, оскільки це є дата коли Національному агентству з питань запобігання корупції стало вперше відомо про наявність ознак вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП України розпочинається 06 травня 2019 року, тобто з дня його виявлення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням (виявленням) адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, із закриттям провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 38, 172-6 ч. 1, 247 ч. 1 п. 7, 279, 280, 283-285, 287, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексом України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Ісаков Д.О.