01.10.2020 Провадження № 3/331/915/2020
Єдиний унікальний номер 331/2125/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованої, ПП ЕЗФ Таврійські землі, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2020 року о 10 год. 40 хв. біля будинку № 50, розташованого по вул. Українській у м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai Getz», д.н. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїла наїзд на автомобіль «Toyota», д.н. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ). Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.10.9 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Мироненко О.П. провину не визнали, пояснили, що обставини справи встановлені не конкретно. Вона не рухалась, а виїжджала з паркувального карману. Виїжджала на вільне місце, оскільки позаду її автомобіля інших транспортних засобів не було. Вона впевнилась, що позаду нікого немає, дивилась у дзеркала і почала рух зі швидкістю 5 км/годину. Автомобіль потерпілого вона не бачила, він був десь далеко, його не було видно, тому вона продовжила рух. Вважає, що водій Тойоти з метою заїхати на вільне місце на паркувальному майданчику, почав здавати назад та здійснив наїзд на її авто, що є очевидним з огляду на характер пошкоджень на автомобілях. Наполягає на тому, що на момент зіткнення рухались обидва авто. Зі слів потерпілого їй відомо, що він зупинився, аби пропустити інше авто, оскільки хотів заїхати на паркову, тобто не був припаркований. Відеозапису моменту ДТП немає, свідків поліцейські не залучили, в автомобілях інших осіб, крім водіїв, не було. Вважає винуватим водія ОСОБА_2 , який, на її думку, рухався заднім ходом, тому саме його дії призвели до зіткнення, оскільки він не впевнився у безпеці своїх дій, при тому, що вона була впевнена, що ніяких автомобілів позаду неї немає, тому і розпочала виїзд з парковки. Просила закрити провадження щодо неї у зв"язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що рухався по вул. Українській, приїхав до товариша до будинку АДРЕСА_2 та став біля парковки, так як вільних місць не було. Він сидів у салоні, перевів автомобіль в режим паркінгу та близько 3-5 хвилин нікуди не рухався, але не заглушав авто, сподіваючись, що зможе згодом зайняти паркувальне місце. В цей час несподівано почув звук удару у задню частину свого автомобіля, після чого вийшов із автомобіля, щоб з"ясувати причину звуків та побачив пошкодження на власному автомобілі, які спричинив автомобіль ОСОБА_1 , яка виїзжала із місця парковки. Він не бачив, коли жінка почала виїжджати. Якби вона попросила від`їхати, він би її пропустив, оскільки перебував у салоні автомобіля. Він запропонував жінці скласти європротокол, однак вона почала кричати та обурюватись ситуацією, тому він викликав поліцію. Також жінка сказала, що у настанні ДТП винен він, оскільки неправильно припаркував свій автомобіль. Свідки події були, однак поліцейські в якості свідків їх не записали. Наполягав на тому, що стояв нерухомо аж до моменту удару його автомобіля. Додатково зазначив, що транспортний засіб вже відремонтований, заподіяна йому шкода відшкодована страховою компанією ОСОБА_1 .

Допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступних висновків.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.10.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , матеріалами фото-фіксації, а також поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні.

Доводи правопорушника про те, що водій автомобілю «Toyota» ОСОБА_2 рухався заднім ходом, не впевнившись у безпеці своїх дій, суддя відкидає, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та, навпаки, спростовані поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який зазначав, що рух заднім ходом не здійснював, перебував у салоні власного автомобіля та очікував свого друга, коли почув звук удару, автомобіль перебував у режимі паркінгу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що за характером пошкоджень є очевидним, що наїзд на її автомобіль були вчинено саме автомобілем потерпілого, суд до уваги не бере, оскільки відповідь на питання - який з автомобілів рухався, а який стояв на момент зіткнення за характером пошкоджень, можливо отримати лише із залученням експертів-трасологів, які мають спеціальні знання у вказаній науковій сфері. В той же час, у судовому засіданні було встановлено, що автомобіль ОСОБА_2 відремонтований, тому проведення трасологічної експертизи у даному випадку є неможливим.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що в момент ДТП вона рухалась заднім ходом, тобто повинна була виконувати вимоги п.10.9. Правил дорожнього руху України, однак не впевнилась у безпеці своїх дій, що і стало причиною зіткнення між транспортними засобами. Твердження правопорушника про те, що на момент, коли вона сідала до салону автомобіля, позаду її авто нікого не було, тому вона розпочала рух із дотриманням Правил дорожнього руху України, суд оцінює критично, оскільки дорожня обстановка може змінюватися щосекундно, що вимагає від водія джерела підвищенної небезпеки реакції на кожну таку зміну - у даному випадку на наявність позаду автомобіля ОСОБА_1 іншого транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи наведене, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду 16.04.2019 року № 927/623/18.

Таким чином, аналізуючи наведене, суддя доходить висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, внаслідок чого 28.05.2020 року сталась ДТП. Разом з цим, враховуючи вимоги п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП та той факт, що станом на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців, підстав для накладення адміністративного стягнення не вбачається, тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 247, 283, 284, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги.

Суддя: Ю.О. Пивоварова