КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/716/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Александров Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не здійснював керування автомобілем, тобто не був водієм в розумінні ПДР України і відповідно не зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`яніння.

Зазначає, що ОСОБА_1 на час приїзду працівників поліції очікував на приїзд майстра, оскільки його автомобіль поламався і знаходився на узбіччі дороги в технічно несправному стані. На переконання захисника, за вищевикладених обставин події факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім цього, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що наданий поліцейськими відеозапис події не є безперервним, складається з фрагментів, один з яких згідно нумерації відсутній. Тому, вважає такі дії працівників поліції спотворенням доказів.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 27 вересня 2019 року о 03 год. 15 хв. керував транспортним засобом «Volkswagen BORA» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кільцева дорога, 12 в місті Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що у зазначеному місці та час він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є належними і допустимими доказами по справі, а їх присутність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом події.

У відповідній графі протоколу містяться особисті письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він «провину визнає, пояснення надасть в суді».

Із досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я за відповідною адресою, проте водій у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, мотивуючи таку позицію тим, що «не поїде, бо вже пізно». Факт керування транспортним засобом в присутності свідків не заперечував, про поломку автомобіля не повідомляв.

Відеозапис, наданий працівниками поліції, дійсно складається з декількох частин, однак всупереч доводам захисника події відображені без прогалин у часі та узгоджуються між собою щодо порядку перебігу обставин події.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а подану апеляційну скаргу захисника Александрова Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз