Справа № 266/4000/20
Провадженя№ 3/266/1619/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2020 року м.Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого - судді Курбанової Н.М.,
за участю секретаря Макогон С.Б.,
захисника Лисова В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез, РНОКПП невідомий, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 161613 від 22.07.2020 року, ОСОБА_1 22.07.2020 року о 00 год. 50 хв., виконуючи обов`язки адміністратора кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020р. № 588, № 392 від п. 16 п. 3, згідно якої заборонена робота з 23.00год. по 07.00год. розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.
Захисник Лисов В.Л., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні пояснив, що заклад «Культ» належить ФОП " ОСОБА_2 ", в якому ОСОБА_1 не був працевлаштований, тому ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення. Просив закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення
Вислухавши захисника, дослідивши матеріали та всі обставини адміністративної справи, суд приходить до висновку, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Санкція даної статті передбачає накладення штрафу як на посадових осіб так і на громадян.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Згідно з п. 3, п.п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", в редакції від 15.07.2020р., чинній на момент скоєння правопорушення 22.07.2020р., на період дії карантину забороняється: робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.
Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що адміністративний матеріал не містить доказів, які б достеменно підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки поліцейськими до суду надано лише: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 161613 від 22.07.2020 року, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які свідчили лише про те, що 22.07.2020р. о 00год.50хв. заклад «Культ» продовжував працювати.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно посадової особи, адміністратора кафе «Культ» ОСОБА_1 , однак підтверджень існування закладу «Культ», будь-яких установчих документів, та підтверджень того, що саме ОСОБА_1 працював адміністратором у кафе 22.07.2020р., і його посадової інструкції до протоколу не додано, також в протоколі зазначено, що до нього додається відеозапис, який не додано.
На запит суду надано рапорт помічника ДОП СП Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області Саравас Я., згідно з яким надати відеозапис події 22.07.2020р. у кафе «Культ» неможливо, оскільки його знищено.
Таким чином, аналізуючи надані суду докази по даній адміністративній справі суд з урахуванням того, що він не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, та доказів існування саме закладу «Культ», працевлаштування у закладі «Культ» ОСОБА_1 , як зазначено у протоколі, суду не надано, як і доказів того, що саме ОСОБА_1 зобов`язаний слідкувати за закінченням роботи закладу, приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена та не аргументована, докази вини останнього не є переконливими, обставини зазначені в протоколі є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи, відеозапису до протоколу не додано, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із наведеним, провадження по даній справі необхідно закрити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суд
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Курбанова Н. М.