печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова К.Е., за участю секретаря Кузуб А.Т., прокурорів Кандзюби О.В., Климовця М.О., захисника Мирося С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління проведення спеціальних перевірок та моніторінгу способу життя НАЗК, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу генерального прокурора, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 31.07.2020, перебуваючи на посаді начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу генерального прокурора, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, за наступних обставин.

Так, Відповідно до наказу Генерального прокурора І. Венедіктової №1172ц від 07.05.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора з 07 травня 2020 року.

07.05.2020 ОСОБА_1 прийнято присягу прокурора.

Згідно примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка займає посаду прокурора відносяться до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною першою статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб- сайті Національного агентства декларацію, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, особа, яка набуває статус суб`єкта декларування в період з 1 січня по 31 березня відповідного року включно, зобов`язана до 1 квітня відповідного року подати щорічну декларацію за минулий рік.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 року, внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції», згідно з якими у 2020 році, було продовжено до 1 червня термін подання щорічних декларацій та декларацій після звільнення.

Враховуючи зазначене, особа, яка набула статусу суб`єкта декларування в період з 01.04.2020 по 31.05.2020 включно, зобов`язана була до 01.06.2020 подати щорічну декларацію за 2019 рік.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування (за текстом - Реєстр), ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2019 рік 31.07.2020 року о 19 годині 36 хвилин.

Відповідно до послідовності дій ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, останній розпочав заповнення щорічної декларації за 2019 рік лише 22.07.2020 року, тобто з порушенням терміну встановленого Законом.

Вказане правопорушення виявлене 16.09.2020.

Захисник Мирось С.В. в інтересах ОСОБА_1 підтримав свої письмові заперечення від 30.09.2020, за змістом яких просив закрити адміністративну справу відносно останнього за відсутності події і складу адмінправопорушення, пославшись на те, що встановлений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 року, яким внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції», строк подачі щорічної декларації у 2020 році до 1 червня, стосується виключно суб`єктів декларування, які мали подавати такі декларації до 01 квітня 2020 року, а не розширення кола декларантів за рахунок тих, які, як і ОСОБА_1 , набули статусу суб`єктів декларування вже після 01.04.2020, як це трактується НАЗК. При цьому, захист послався на підтримання своєї позиції на науково-правовий висновок НДІ визначення проблем злочинності ім. академіка В.В. Сташиса НАПН України від 24.07.2020, а також на інші пояснювальні записки до Закону, рішення ЄСПЛ, тощо. З огляду на викладене, а також на той факт, що при оформленні на посаду 05.05.2020 ОСОБА_1 подавав щорічну декларацію за 2019 рік, яка за своїм змістом повністю відповідає тій, яку він також подав 31.07.2020, захист вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутній також умисел як суб`єктивна сторона вказаного адмінправопорушення, оскільки ним були виконані вимоги стосовно заходів фінансового контролю - подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік. Крім того, захист послався на те, що моментом виявлення правопорушення є 31.07.2020 (дата направлення відповідної декларації ОСОБА_1 ), а відтак на момент судового розгляду також сплили строки притягнення його до адмінвідповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, що також передбачає закриття справи.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні заперечував, підтримавши вказану позицію сторони захисту.

Прокурор Кандзюба О.В. в судовому засідання підтримав зміст протоколу, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із застосуванням покарання на розсуд суду, пославшись на те, що пояснювальні записки не є офіційним документом, а висновок спеціаліста є його власною думкою.

Прокурор Климовець М.О. заперечував проти обгрунтованості складеного протоколу, просив закрити адмінсправу відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу вказаного правопорушення, підтримавши доводи сторони захисту і вважаючи, що оскільки останній був призначений на посаду 05.05.2020, тобто після 01.04.2020, то він повинен був подавати щорічну декларацію у наступному році і не був зобов`язаний подавати щорічну декларацію за 2019 рік після призначення його на посаду, оскільки таку декларацію він вже подавав 05.05.2020 і вона є ідентичною. Вважав ОСОБА_1 виконані вимоги фінансового контролю, передбачені Законом України «Про запобігання корупції». При цьому, прокурор вважав висновок науковця, наданий стороною захисту, таким, що не може бути джерелом доказів у даній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурорів та захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково долучені стороною захисту матеріали, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адмінправопорушення, яка також підтверджується фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення №47-01/_93/_20 від 16.09.2020, поясненнями ОСОБА_1 в частині не заперечення фактичних даних подачі ним двічі (05.05.2020 та 31.07.2020) щорічних декларацій за 2019 рік, що, в свою чергу, також підтверджується наявними у матеріалах справи витягами сторінок з сайту НАЗК щодо послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій по суб`єкту ОСОБА_1 , що на думку судді, додатково вказує на той факт, що останній допустив вчинення порушення Закону України «Про запобігання корупції», яке викладене у змісті адмінпротоколу, шляхом подання ним же із запізненням щорічної декларації за 2019 рік (не до 01.06.2020, а лише 31.07.2020), адже у протилежному випадку ОСОБА_1 не виконував би таких дій, будучи обізнаним в силу займаної посади із нормами національного законодавства щодо корупції.

Таким чином, при наявності двох протилежних позицій прокурорів у справі, суд вважає правильною і такою, що грунтується на нормах Закону України «Про запобігання корупції» та нормах Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020 року, яким внесені зміни до Закону України «Про запобігання корупції», позицію НАЗК у адмінпротоколі та позицію прокурора Кандзюби О.В. в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 як особа, яка набула статусу суб`єкта декларування в період з 01.04.2020 по 31.05.2020 включно, зобов`язана була до 01.06.2020 подати щорічну декларацію за 2019 рік, проте подав лише 31.07.2020, чим вчинив корупційне правопорушення.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів, а тому таке правопорушення не може бути визнане, як малозначне.

З огляду на викладене, суд розцінює позицію прокурора Климовця М.О., захисника та ОСОБА_1 щодо відсутності у останнього умислу і як наслідок, самого складу адмінправопорушення, як підстави для закриття справи, як надуману і безпідставну, яка не грунтується на вимогах Закону, а наданий стороною захисту науково-правовий висновок НДІ визначення проблем злочинності ім. академіка В.В. Сташиса НАПН України від 24.07.2020 на запит самого ОСОБА_1 , власною думкою спеціаліста ОСОБА_4 , який не може бути прийнятий судом до уваги, як і інші посилання сторони захисту на пояснювальні записки до Закону, що не є офіційним документом і не може розцінюватись судом як належний і допустимий доказ у справі.

З урахуванням фактичних обставин справи суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, суд розцінює позицію захисту щодо спливу на момент судового розгляду строку притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності на підставі ст. 38 КУпАП, як безпідставну, оскільки моментом виявлення корупційного правопорушення є дата складання відповідного протоколу про адмінправопорушення, що у даному випадку є 16.09.2020.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд у відповідності до положень ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, і вважає можливим у виховних цілях призначити стягнення у виді мінімального штрафу.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 172-6, ст.283-287 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

Штраф необхідно сплатити на наступні реквізити: UA0026007, Назва отримувача коштів: УК у Печерському районі/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача/код ЄДРПОУ/38004897, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Призначення платежу: адміністративний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 гривні 40 копійок, який необхідно сплатити на наступні реквізити: Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101, Код отримувача /код ЄДРПОУ/ 38004897, Рахунок отримувача: UA 0026007, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Е. Константінова