Справа № 616/591/20
Провадження № 3/616/232/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" жовтня 2020 р. смт. Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області Подмаркова Ю.М.

розглянувши матеріали, що надійшли від Великобурлуцького відділення поліції Вовчанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Саратов РФ, є громадянкою України, одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з середньою освітою, зареєстрована проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася,

за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №618779 від 29.09.2020, ОСОБА_1 ставиться в вину невиконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який систематично вчиняє булінг відносно учнів 3-го класу КЗ "Вільхуватський ліцей", а саме створює психологічний тиск до учнів, участь у бійках, фізичне знущання, використання нецензурної лайки.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнала, оскільки вона щоденно займається вихованням свого сина, постійно проводить бесіди з ним як потрібно поводити себе в школі на уроках та разом з дітьми, з якими разом навчається, звернулися до лікаря за допомогою.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо не створення матеріально - побутових умов життя, навчання неповнолітніх дітей, не піклування про духовний і моральний їх розвиток, почуття доброти, поваги до старших, сприяння їх домашньої освіти.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо не створення матеріально - побутових умов життя, навчання неповнолітніх дітей, не піклування про духовний і моральний їх розвиток, почуття доброти, поваги до старших, сприяння їх домашньої освіти.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Згідно частини 1 статті 32 Цивільного кодексу України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 статті 6 Сімейного кодексу України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Тобто, за скоєння малолітніми та неповнолітніми особами, яким не виповнилося шістнадцять років, відповідальність, у передбачених законом випадках, несуть їх батьки.

Встановлено, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім.

Булінгом є діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (частина 1 статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Частина третя статті 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають відповідальність за вчинення малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років булінгу.

З метою боротьби із булінгом було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18 грудня 2018 року № 2657-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про освіту» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, якщо булінг вчинила дитина віком до 16 років, за її дії мають відповідати батьки або особи, які їх замінюють.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані органом поліції і в її діях не міститься ознак правопорушення (об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення), передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд також наголошує на тому, що не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи, змінювати кваліфікацію правопорушення тощо.

Згідно зі статтею 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v.Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, не вбачається.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.М. Подмаркова