Справа № 372/430/20
Провадження № 3-162/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2020 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого технічним директором товариства з обмеженою відповідальністю «Діджитал Скрінс», реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомо,

по ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 211856 від 16.01.2019 року гр. ОСОБА_1 17.12.2019 року близько 08 год. 00 хвилин перебуваючи в кабінеті директора Академічного ліцею № 5, в присутності представників адміністрації школи, батьків та дітей висловлювався нецензурною лайкою, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 вину не визнав, в своїх письмових поясненнях проти протоколу про адміністративне правопорушення заперечив в повному обсязі посилаючись, не те, що він не виражався нецензурною лайкою, а лише голосно висловлювався, обурюючись побиттю свого сина.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що 17 грудня 2019 року близько 09 год. 00 хв. він перебував у кабінеті директора Академічного ліцею № 5 з причин ситуації, яка склалась внаслідок побиття його дитини, під час розмови він розмовляв голосно, обурювався поведінкою кривдників свого сина, проте громадський порядок не порушував та не вчиняв хуліганства.

Працівник поліції Ковтуненко В.О. в судовому засіданні пояснив, що він дійсно складав протокол про адміністративне правопорушення на вимогу заяви ОСОБА_2 , пояснення очевидців були протирічливі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала в кабінеті завуча Академічного ліцею № 5 з приводу ситуації, яка склалась через образу її дитини, крім неї в кабінеті ще перебували директор школи, класний керівник, 3 дітей, а гр.. ОСОБА_1 в присутності дорослих та дітей почав лаятися та висловлюватися нецензурною лайкою.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в той день гр. ОСОБА_5 не виловлювався нецензурною лайкою, а лише голосно та емоційно розмовляв та реагував на зауваження, проте він не висловлювався конкретно в сторону когось із присутніх в кабінеті.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні в судовому засіданні пояснила, що в той день гр. ОСОБА_1 був присутнім під час бесіди разом з іншим батьками та дітьми, також були присутні директор школи та класний керівник. Гр. ОСОБА_1 висловлювався голосно та емоційно, проте коли йому зробили зауваження він заспокоївся.

Працівник поліції Ковтуненко В.О. в судовому засіданні пояснив, що він дійсно складав протокол про адміністративне правопорушення на вимогу заяви ОСОБА_2 , пояснення очевидців були протирічливі.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, працівника поліції, свідків, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не знайшов підтвердження належними і допустимими доказами.

Так, під час розгляду справи було встановлено фактичні обставини справи, а саме те, що 17 грудня 2019 року близько 09 год. 00 хв. у приміщенні кабінету Академічного ліцею № 5 під час зустрічі керівництва ліцею з батьками та дітьми з приводу конфліктної ситуації, яка раніше виникла між дітьми, гр. ОСОБА_1 голосно та емоційно розмовляв та висловлював свою думку з приводу даної ситуації, що підтверджується показами допитаних свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також визнається самим ОСОБА_1 .

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

Застосування особою, що притягується до відповідальності слова чи слів, які є очевидно нецензурними, під час розгляду справи об`єктивно не підтвердилось.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні достатні відомості і переконливі докази про наявність об`єктивної сторони дрібного хуліганства.

Крім того, будь-якими доказами не підтверджується наявність суб`єктивної сторони дрібного хуліганства, яка характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто вчиняючи хуліганство особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього, елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

В даному випадку зібраними у справі доказами не спростовано пояснення ОСОБА_1 , згідно яких висловлюючись голосно та емоційно він не реалізовував умисел на порушення громадського порядку, а емоційно висловлювався, висловлював власну суб`єктивну оцінку ситуації, яка склалась. При цьому його пояснення узгоджуються із показами допитаних під час розгляду справи свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також письмовими поясненнями ОСОБА_7 .

Пояснення свідка ОСОБА_3 слід оцінити як сумнівні та протирічливі, оскільки вони спростовуються поясненнями інших свідків очевидців події. Крім того, цей свідок є іншою стороною конфлікту із ОСОБА_1 стосовно фізичного насильства та булінгу, вчинених ймовірно її сином по відношенню до сина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тому є зацікавленою у наслідках розгляду справи. За таких обставин, покази цього свідка не можуть покладатись в основу судового рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних про форму вини, про наявність прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та не містять жодних доказів на підтвердження такого умислу. Натомість, з пояснень особи чітко вбачається відсутність прямого умислу на порушення громадського порядку в її діях, при цьому нічим така захисна позиція не спростована, і як наслідок вина в її діях відсутня.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини, викладені вище, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона (вина у формі умислу) адміністративного правопорушення та негативні наслідки таких дій.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), від 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру (рішення у справі «Лучіанінова проти України»).

Отже, розглядаючи справу з притягнення до адміністративної відповідальності, слід забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було забезпечено участь у розгляді справи прокурора як сторони обвинувачення.

Однак при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноваженими державними органами належно не було виконано обов`язок доведення винуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п.282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Вважаю, що у цій справі винуватість ОСОБА_1 не було доведено з дотриманням критерію «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене вище, а також вимоги ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за таких обставин вважаю недоведеною наявність складу правопорушення, за вчинення якого притягується до відповідальності ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2020 року.

У відповідності з п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення розпочате провадження підлягає закриттю.

Таким чином, підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності не має по причині відсутності складу адміністративного правопорушення, тому провадження в справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю.

Враховуючи вище наведене, дослідивши всі зібрані докази, що містяться в матеріалах справи, керуючись ст. ст. 7, 173, 221, 245, п.1 ч. 1 ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд.

Суддя М.В.Кравченко