Справа № 203/3088/20
Провадження № 3/0203/2080/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Вусик Є.О., за участі представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Широкової Т.М., представника Дніпровської митниці Держмитслужби Романенко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичіва Житомирської області, громадянина України, працюючого директором ТОВ «СТРОНГДРІНК» (), яке знаходиться за адресою: пр. Мануйлівський, буд.7, м. Дніпро, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, -

ВСТАНОВИЛА:

31.08.2017 року до відділу митного оформлення №1 митного поста «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС ТОВ «СТРОНГДРІНК» () відповідно до контракту від 07.08.2017 № 07082017, специфікації до нього від 08.08.2017 № 1, укладених з фірмою «Manavelli company» (Самтредия, ул. Д. Агмашенебели, N 269, Грузія), на підставі інвойсу від 08.08.2017 № 1, CMR від 31.08.2017 № 051172, було подано електронну митну декларацію типу ЕК 10 АА зареєстровану за № UA110150/2017/216965 на товар «алкогольні напої з фактичною концентрацією спирту менш як 80 об. %, у посудинах місткістю не більш як 2 л. у асортименті», загальною кількістю пляшок згідно інвойсу від 08.08.2017 № 1 та пакувального листа від 08.08.2017 № 1 - 17 632 шт., вартістю 25 576,20 доларів США.

Під час здійснення перевірки законності вивезення з митної території України вищевказаних товарів та встановлення достовірності документів поданих до митного оформлення, управлінням протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Дніпропетровської митниці ДФС ініційовано направлення запиту до митних органів Республіки Грузії.

15.07.2020 року листом Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил Держмитслужби № 20/20-02-01/7.5/1556 на адресу Дніпровської митниці Держмитслужби надійшла відповідь митних органів Республіки Грузії, в якій зазначено, що митне оформлення вказаного товару на території Грузії не здійснювалось. Імпорт вантажів транспортними засобами зазначеними у листі у вказаний період згідно наявних баз даних відсутній.

Таким чином, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «СТРОНГДРІНК», здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України спиртових дистилятів та спиртних напоїв вартістю 657 153,78 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, а саме контракту від 07.08.2017 року № 07082017, одержаного незаконним шляхом. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 МК України.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяву про відкладення судового засідання, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Представник митниці в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 100% вартості товару та конфіскації товару.

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Широкова Т.М. у судовому засіданні надала заперечення на протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил №0246/11000/20 від 14.08.2020 року та просила закрити провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи заперечення на протокол, адвокат Широкова Т.М. зазначила, що ТОВ «СТРОНГДРІНК» було здійснено оформлення та переміщення товару через митний кордон України з дотриманням положень чинного законодавства. У Дніпровської митниці відсутні будь-які докази щодо того, що надані ТОВ «СТРОНГДРІНК» для декларації документи є підробленими чи одержані незаконним шляхом, або містять неправдиві відомості. ТОВ «СТРОНГДРІНК» не має можливості, повноважень та обов`язків здійснювати перевірку ведення господарської діяльності усіх іноземних контрагентів, з якими укладаються міжнародні контракти.

Також, у доповненнях до заперечення на протокол, наданих до суду, захисник вважала, що строк накладення адміністративного стягнення у даному провадженні сплив.

Суд, заслухавши думку представників Дніпровської митниці Держмитслужби, заперечення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Широкової Т.М., дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Так, згідно протоколу №0246/11000/20, на час інкримінованого ОСОБА_1 порушення митних правил, ч.2 ст.467 МК України діяла в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури № 5288-VІ від 18.09.2012 (Далі Закон № 5288-VІ), відповідно до якої, якщо справи про порушення митних правил розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі, передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих порушень.

Зважаючи на те, що датою вчинення адміністративного правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_1 є 31.08.2017 року, а датою його виявлення - 15.07.2020 року, тобто та дата, коли орган уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення отримав інформацію про факт його вчинення, на час розгляду справи про порушення митних правил 29.09.2020 року, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.467 МК України, не сплив, як на це вказує адвокат у доповненнях до заперечень на протокол.

Розглядаючи адміністративну справу відносно ОСОБА_1 по суті, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.489 МК України та ст.280 КУпАП, при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Зі змісту правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, випливає, що:

- об`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, пов`язаного з порушенням митних правил, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

- об`єктивною стороною передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення є: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

- суб`єктом наведеного правопорушення є громадяни - декларанти, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

- суб`єктивна сторона за ч. 1 ст.483 МК України передбачає прямий умисел, тобто, винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України чи вивезти з України з конкретною метою порушення встановленого порядку.

Таким чином, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару - є підробленими, чи, одержані незаконним шляхом або містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час подання органу доходів і зборів документів на митне оформлення товару, як підстави для переміщення таких товарів.

За змістом ст. 264 МК України, митна декларація приймається та реєструється органом доходів та зборів. Подання митної декларації повинно супроводжуватися наданням митному органу комерційних супровідних та інших необхідних документів, перелік яких визначений у ст. 335 цього Кодексу. Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості, і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксуються посадовою особою митного органу, що її прийняла шляхом її реєстрації. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант, або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «СТРОНГДРІНК» Завізіон О.М. до Дніпропетровської митниці ДФС відповідно до контракту від 07.08.2017 № 07082017, специфікації до нього від 08.08.2017 № 1, укладених з фірмою «Manavelli company», на підставі інвойсу від 08.08.2017 № 1, CMR від 31.08.2017 № 051172, було подано електронну митну декларацію типу ЕК 10 АА, зареєстровану за № UA110150/2017/216965 на товар «алкогольні напої з фактичною концентрацією спирту менш як 80 об. %, у посудинах місткістю не більш як 2 л. у асортименті», загальною кількістю пляшок згідно інвойсу від 08.08.2017 № 1 та пакувального листа від 08.08.2017 № 1 - 17 632 шт., вартістю 25 576,20 доларів США.

Дніпропетровська митниця ДФС, перевіривши документи, подані для митного оформлення декларантом, не виявила порушень митних правил.

Зазначене підтверджується і, наявними у матеріалах справи поясненнями працівника Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_2 , згідно яких, під час проведення ним перевірки відповідності відомостей, заявлених у ЕМД UA110150/2017/216965, відомостям, що містяться у товаросупровідних документах, розбіжностей не виявлено (а.с.88-89).

Підставою ж для складення протоколу про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, відносно ОСОБА_1 , став лист з митних органів Республіки Грузії, в якому зазначено, що митне оформлення вказаного товару на території Грузії не здійснювалось. Імпорт вантажів транспортними засобами зазначеними у листі у вказаний період згідно наявних баз даних відсутній.

У зв`язку з зазначеним, митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «СТРОНГДРІНК», здійснив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України спиртових дистилятів та спиртних напоїв вартістю 657 153,78 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному, як підстави для переміщення товарів документів, а саме, контракту від 07.08.2017 року №07082017, одержаного незаконним шляхом.

Натомість, органом ДФС не надано доказів на підтвердження фактів та обставин, які б свідчили про наявність умислу в діях ОСОБА_1 та були направлені на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товарів документу, одержаного незаконним шляхом.

Під час судового розгляду, зокрема з пояснень, наданих захисником Губського Т.М., встановлено, що зазвичай з метою укладення зовнішньоекономічних контрактів, особи-покупці виходять на контакт (факсимільний зв`язок чи електронна пошта) із зовнішньоекономічним відділом ТОВ «СТРОНГДРІНК», працівники якого приймають замовлення та надають замовнику форми документів для заповнення. Особисто сторони не зустрічаються, обмін документацією здійснюється факсом або електронною поштою, шляхом пересилання сканкопій документації. В даному випадку представники фірми "Manavelli company" (Грузія) вийшли на зв`язок з ТОВ «СТРОНГДРІНК» та запропонували співпрацю. Співробітники зовнішньоекономічного відділу ТОВ «СТРОНГДРІНК» прийняли замовлення з доданими документами фірми-покупця та передали до юридичного відділу з метою оформлення відповідних документів. Після підготовки пакету документів, такі були надані для підпису ОСОБА_1 .

Більше того, компанія "Manavelli company" не викликала сумніву у своїх намірах, оскільки здійснила оплату за контрактом на банківський рахунок ПАТ "БАНК ВОСТОК", що підтверджується наданими адвокатом повідомленнями банку (а.с.108-112).

Таким чином, обома сторонами контракту було здійснено ряд конклюдентних дій, направлених на укладення контракту.

Також, суд зазначає, що підписання контракту компанією "Manavelli company" підтверджується наявністю підпису та печатки на контракті. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Недостовірність та/або підробка підпису та печатки не встановлена та не доведена в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

А тому, у суду немає підстав вважати, що контракт, укладений між ТОВ «СТРОНГДРІНК» та компанією "Manavelli company", одержаний ОСОБА_1 незаконним шляхом.

Під час судового розгляду, у наданих суду сторонами документах, були встановлені розбіжності, зокрема, у зазначенні ID номеру компанії "Manavelli company". Згідно листа служби доходів Грузії (а.с.79) зазначено ID номер компанії "Manavelli company" НОМЕР_1 , тоді, як відповідно до виписки з реєстру Міністерства Грузії LEPL Національне агентство публічного реєстру (а.с.113), наданої адвокатом, ідентифікаційний номер компанії НОМЕР_2 .

Також, з листа служби доходів Грузії не зрозуміло, про який часовий період йде мова, про які автотранспортні засоби та, які саме документи були надані митною службою України для перевірки законності вивозу з України лікеро-горілчаної продукції.

З урахуванням вищенаведеного, висновки митного органу про те, що ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, контракту, одержаного незаконним шляхом, зроблені лише з отриманої інформації з листа служби доходів Грузії, не можуть бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил, а тим паче, розглядатися, як доказ вини особи.

Крім того, відповідно до статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи, тобто держави, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави. Згідно статті 26 зазначеного Закону цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи. Звідси випливає, що дієздатність юридичної особи - Покупця регулюється виключно законодавством Грузії.

Митний кодекс України не передбачає будь-яких зобов`язань ані декларанта, ані будь-якого громадянина України щодо вивчення норм іноземного законодавства та здійснення перевірки їх дотримання Покупцем товару, зважаючи, зокрема, на відсутність правового механізму для такої перевірки та неможливість її здійснення громадянином України.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вбачається, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 ЗУ «Про міжнародні договори» вбачається, що міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Таким чином, в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує, що усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачити повною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Принцип правової визначеності є необхідним елементом принципу верховенства права. В свою чергу, вимоги державного органу, які адресовані суб`єкту господарювання під час проходження тих чи інших адміністративних процедур, мають бути аналогічними із практикою застосування таких процедур і в інших умовах.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 247 КУпАП встановлені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, розглянувши справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 9-11, 221, 247 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 483, 527, 528, 529 МК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України - закрити, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.О. Вусик