Провадження №3/463/2212/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тернопільської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , курсанта 1 роти молодого поповнення 2 навчального механізованого батальйону, проживаючого: АДРЕСА_1

за ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Військовослужбовець ОСОБА_1 , 29.10.2020 близько 12.00 год. перебуваючи на лікуванні вжив на території Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (м. Львів, вул. Личаківська, 26) 0,7 літри горілки та перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинивши тим самим правопорушення під час проходження військової служби в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав письмову заяву, відповідно до якої справу просить слухати у його відсутності. Вину визнає, просить суворо не карати. Враховуючи вимоги ст. 268 КУПАП, вважаю можливим розглянути справу у його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності виходячи з таких підстав.

За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Види військової служби визначені частиною шостою цієї ж статті, серед яких строкова військова служба. Саме такого виду військову службу проходить ОСОБА_1 .

Абзацами четвертим та п`ятим статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 було оголошено проведення часткової мобілізації. Саме з цим моментом відповідно до норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Згідно з абзацом четвертим статті 1 вищезазначеного Закону завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Таким чином, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду справи № 813/1919/16 (постанова від 26.09.2018), сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану, а тому колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що на даний час в Україні діє особливий період.

В даному випадку однією з умов завершення особливого періоду слід вважати припинення воєнного конфлікту, який зумовив його настання.

На даний час воєнний конфлікт не припинено, а відтак, слід вважати, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.

Вчинене правопорушення підтверджуються письмовим поясненням особи яка притягається до адміністративної відповідальності, актом медичного огляду та протоколом про адміністративне правопорушення від 29.10.2020.

Тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення враховується особа правопорушника, його майновий стан, ступінь його вини та характер вчиненого, в тому числі той факт, що правопорушення по своїй суті вчинено під час проходження військової служби.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є визнання вини.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність не встановлено.

Відтак, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами, вважаю, що останньому слід обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

При цьому, у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 в дохід держави слід також стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому вчинено правопорушення.

Керуючись ст.ст. 33, 172-20, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч. 3 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (4420 грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Леньо С. І.