Справа №333/2793/20
Провадження №3/333/1119/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працює: ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063687 від 28.05.2020 року, 28.05.2020 року, о 12 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 , на 325 км +150 м автодороги «Харків-Сімферополь», керуючи автомобілем «ACURA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не переконалася в безпеці, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «DAF», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався ліворуч у попутному напрямку під керуванням ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП потерпілі відсутні, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 03.06.2020 року.

Враховуючи перебування судді у щорічній відпустці у період з 15.06.2020 року по 16.07.2020 року, судове засідання було призначено на 20.07.2020 року, але на нього ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою останньої, суддя прийняв рішення про відкладення розгляду справи.

14.08.2020 року у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала та пояснила, що дійсно 28.05.2020 року, приблизно о 13-00 год. на автодорозі «Харків-Сімферополь» у бік м. Сімферополь керувала автомобілем «ACURA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Так як на дорозі проводився ремонт, здійснювався реверсний рух транспортних засобів, тому відкрита була лише одна смуга руху. Під час руху вона їхала праворуч, а паралельно ліворуч, у попутному напрямку їхав автомобіль «DAF». Швидкість автомобілів була невеликою. Під час випередження зазначеного автомобіля, водій «DAF» почав об`їжджати якісь перешкоди, тому виїхав на її смугу та відбулося зіткнення транспортних засобів. Після скоєння ДТП, вона виявила, що на її автомобілі пошкоджений задній бампер та заднє праве крило. Свою вину не визнає, так як вважає, що саме водій автомобіля «DAF» порушив ПДР.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 , суддя прийняв рішення про відкладення розгляду справи та виклик у наступне судове засідання іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3

27.08.2020 року до суду ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити без її участі.

ОСОБА_3 також до суду не з`явився та надав заяву, в якій зазначив, що прибути у судове засідання не може через своє відрядження. Крім того, у своїй заяві ОСОБА_3 пояснив, що він себе винуватим у скоєнні ДТП не визнає, так як їхав по своїй смузі руху, а водій автомобіля «ACURA» під час випередження його автомобіля не вибрала безпечного інтервалу та правим заднім бампером зачепила його транспортний засіб. На його шляху ніяких перешкод не було, тому необхідності змінювати напрямок руху у нього не було.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що остання порушила вимоги п.10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб у передбачених вказаними вище нормами права суспільних відносинах, поведінка водія транспортного засобу, порушувала законодавчо встановлене правило.

Фактично суддя під час розгляду цієї справи крім пояснень ОСОБА_1 дослідив матеріали, надані працівниками поліції, а саме: протокол адміністративного правопорушення серії ОБ №063687 від 28.05.2020 року; рапорт помічника чергового Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області; копії схеми місця ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 від 28.05.2020 року за цим же фактом ДТП, а також прийняв до уваги пояснення ОСОБА_3 , викладені у його заяві на адресу суду.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП (можливість позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року), суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя не приймає як допустимий доказ копію схеми ДТП, що міститься в матеріалах справи, так як важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення.

В даному випадку копія схеми ДТП не засвідчена в установленому законом порядку (взагалі на ній відсутні будь-які підписи та тест щодо завірення), що унеможливлює її використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Водночас, дані протоколу про адміністративне правопорушення, як і рапорт працівника поліції не можуть слугувати однозначними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Таким чином, встановлені у судовому засіданні обставини, у сукупності викликають сумніви щодо існування факту самого правопорушення з боку ОСОБА_1 , так як відповідальність за порушення вимог п.п.10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху наступає, якщо водій перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності своїх дій та відсутності перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В даному випадку відсутні однозначні докази, що ОСОБА_1 при зміні руху автомобіля, виїхала на іншу смугу дороги, таким чином створивши перешкоди іншим учасникам події.

Виконання дії зі зміни напрямку руху ще не свідчить про наявність загрози для інших учасників дорожнього руху та про порушення Правил дорожнього руху таким водієм, оскільки Правила дорожнього руху покладають обов`язок на кожного учасника дорожнього руху дотримуватися ПДР.

Сам факт складання працівниками поліції протоколів про адміністративне правопорушення відносно двох учасників дорожньо-транспортної пригоди по одним і тим же порушенням (п.п. 10.1, 13.1 ПДР), по одній і тій самій події, свідчить про відсутність у працівника поліції впевненості у встановленні усіх обставин ДТП.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 . Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод