Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3931/19 Головуючий у 1-й інст. Скітневська О. М.
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю: захисника Крейдіна С.О., потерпілого ОСОБА_1 , розглянула апеляційну скаргу захисника Крейдіна С.О. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя

АДРЕСА_1 ,

пенсіонера, -

в с т а н о в и в :

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) грн.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_2 420,40 грн. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 23 листопада 2019 року о 13 год. 55 хв. по вулиці Хуторянська в с.Заріччя Овруцького району, керуючи автомобілем «FIAT Doblo» н.зн. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з двору (за місцем проживання) не надав перевагу автомобілю «Ravon R4» н.зн. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Хуторянська, та здійснив ДТП, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1; 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Крейдін С.О. в інтересах ОСОБА_2 просить визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувана постанова суду винесена 12.02.2020 року, а закінчення строку на оскарження припадає на вихідний день.

Дослідивши доводи апелянта та матеріали справи апеляційний суд щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду дійшов наступного.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП постанова суду щодо нього винесена 12.02.2020 року, а тому останнім днем строку її оскарження є 22.02.2020 року, який є вихідним днем. Апеляційну скаргу на вказану постанову суду захисником Крейдіним С.О. подано у відділення поштового зв`язку в наступний за вихідним робочий день, а тому строк на апеляційне оскарження не порушено і питання про його поновлення апеляційним судом не вирішується.

В обгрунтування апеляційної скарги захисник Крейдін С.О. стверджує, що постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що фактичні обставини справи, покази свідків, учасників ДТП, а також, висновок експерта, які знайшли своє відображення у матеріалах справи та були досліджені під час судового засідання, не підтверджують наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджує, що для встановлення істини по даній справі потрібні були спеціальні знання, у зв`язку з чим, судовим експертом ОСОБА_3 було проведено судову авто-технічну експертизу по даній справі. Як видно з висновку судового експерта №2 від 25.01.2020 p., виїзд автомобіля Fiat Doblo, під керуванням ОСОБА_2 на проїзну частину з подвір`я будинку з технічної точки зору створило небезпечну дорожню обстановку для водія автомобіля Ravon R4 ОСОБА_1 , який мав перевагу в русі, та мав технічну можливість відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом своєчасного гальмування, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Так, сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_2 було порушено Правила дорожнього руху України, однак, як встановлено експертом, в причинному зв`язку з виникненням вищезазначеної ДТП знаходяться дії саме ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Сторона захисту вважає, що суд надав неправильну оцінку висновку судового експерта, як доказу та взагалі відхилив те, що у причинному зв`язку з виникненням вищезазначеної ДТП знаходяться дії саме ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 , визнавши винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 . Також вказує, що оскаржувана постанова була винесена 12.02.2020 року, законодавцем визначено десятиденний строк на апеляційне оскарження. Так як закінчення строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Крейдійн С.О. підтримав усі доводи та пояснення, зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Крім того просив розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , який обізнаний про судове засідання, але не має можливості з`явитися через роботу, не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що в його діях не було жодного порушення ПДР, він їхав по вулиці зі швидкістю приблизно 40 км/год, а автомобіль ОСОБА_2 вискочив зі двору на проїзну частину прямо перед його автомобілем. Ніякого часу зреагувати в нього не було, уникнути зіткнення він фізично не міг. При цьому висновки експерта, які було здійснено без його участі, про те, небезпека у вигляду автомобіля ОСОБА_2 для нього наче б то виникла на відстані 33-37 метрів до місця зіткнення, це лише припущення, та не відповідає дійсності. Автомобіль ОСОБА_2 виник перед ним за декілька метрів, він його до того взагалі не бачив. Якщо б він на відстані, як зазначено експертом, побачив автомобіль правопорушника, то він обов`язково б загальмував, однак навіть ніякого гальмівного шляху до місця зіткнення не було. При цьому ОСОБА_2 , знаючи, що виїзд з його двору є небезпечним, видимість істотно обмежена, повинен був би забезпечити таку безпеку, треба було б спочатку перевірити небезпечність виїзду, а потім виїзжати з двору. На схемі все вірно зазначено, та вірно працівниками поліції визначено, що саме ОСОБА_5 винен в порушенні вимог ПДР та в ДТП.

Заслухавши пояснення захисника Крейдіна С.С. та потерпілого ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та письмові докази, наявні в матеріалах справи справі, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, прихожу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції зазначені вимоги дотримані в повному обсязі, досліджено усі належні і допустимі докази, перевірені усі наведені доводи та прийняте законне і обгрунтоване рішення, з яким апеляційний суд вважає за необхідне погодитися.

Так, ст.124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 23 листопада 2019 року о 13 год. 55 хв. по вулиці Хуторянська в с.Заріччя Овруцького району, керуючи автомобілем «FIAT Doblo» н.зн. НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з двору (за місцем проживання) не надав перевагу автомобілю «Ravon R4» н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Хуторянська, та здійснив ДТП, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.1; 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

При цьому дійсно, як вбачається з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення схеми місця ДТП (а.с.3) з фототаблицею та пояснень її учасників, ОСОБА_2 , виїжджаючи з подвір`я та перетинаючи узбіччя і маючи намір виїхати на проїзну частину, фактично не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху інших учасників дорожнього руху, а також не надав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 - автомобілю «Ravon R4». Саме такі неправомірні дії ОСОБА_2 стали причиною ДТП та пошкодження автомобілів.

Вказані обставини підтверджуються поясненням потерпілого в апеляційному суді та не заперечуються фактично і стороною захисту.

Разом з тим, не заперечуючи порушення ОСОБА_2 наведених вище положень ПДР, стороною захисту стверджується про порушення ПДР і потерпілим, а саме положень п.12.3, що і перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та пошкодженням автомобілей.

Однак з вказаною версією погодитися апеляційний суд не може, оскільки вона збудована на висновку автотехнічної експертизи, який не може бути покладений в основу рішення з огляду на таке.

По-перше, зазначене експертиза проведена за ініціативою сторони захисту поза межами судового розгляду, при цьому інший учасник ДТП потерпілий ОСОБА_1 не був повідомлений про її проведення, не мав можливості поставити перед експертом свої питання або надати для експерта відповідні докази, пояснення, тощо.

По-друге, з висновку експерта вбачається, що вихідні дані ним було взято не з письмових документів, як то схеми ДТП з фототаблицею, пояснень учасників ДТП та протоколів судових засідань . При цьому пояснення водія ОСОБА_1 взято у вкрай стислому обсязі, а пояснення водія ОСОБА_2 було викладено більш детально. І саме з пояснень водія ОСОБА_2 експретом було встановлено, що з моменту перетину створу воріт передньою частиною свого автомобіля та до моменту зіткнення з автомобілем потерпілого пройшов час не менший за 3 секунди (враховуючи зупинку його автомобіля в створі воріт). В подальшому саме ця величина була врахована експертом при визначенні моменту, з якого для водія ОСОБА_1 виникла небезпека для руху у вигляді автомобіля ОСОБА_2 , а саме за 33-37 метрі до місця зіткнення, і враховуючи зазначений термін часу та відстань, експертом із врахуванням швидкості руху автомобіля ОСОБА_1 згідно його поясмнень 40-45 км/год., було визначено, що останній у відповідності до положень п.12.3 ПДР України мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом своєчасного гальмування, а тому саме порушення водієм ОСОБА_1 зазначеного пункту ПДР, а не порушення водієм ОСОБА_2 , як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, п.п. 10.1, 10.2 ПДР, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані відомості надані особою, що притягується до адміністративної відповідальності, тобто зацікавленою в відповідних результатах експертного дослідження, вони при цьому категорично заперечуються потерпілим з посиланням на схему ДТП та відсутність гальмівного шляху його автомобіля. При цьому зазначені пояснення щодо часу виїзду з двору на протязі 3 секунд взагалі не містяться а ні в письмових поясненнях ОСОБА_2 , доданих до протоколу, а ні в протоколах судових засідань які були предметом дослідження експерта, таким чином з яких саме пояснень експертом було встановлено зазначену обставину, невідомо. Крім того зазначені обставини не підтверджені реальними вимірами, і відтворення події експертом не проводилося, таким чином вказані дані є лише припущеннями сторони захисту, про які при фіксуванні умов ДТП ніким не зазначалося, як не зазначалося і в ході судового розгляду справи.

Таким чином неврахування зазначеного висновку судом першої інстанції при ухваленні свого рішення є цілком обгрунтованим.

Крім того не спростовують висновків суду і пояснення допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який є сусідом ОСОБА_2 , оскільки детальних пояснень щодо саме моменту зіткнення він не надав, бачив лише, як повз його двору на великі1й швидкості проїхав автомобіль потерпілого, та піднявши голову, побачив автомобілі вже після зіткнення. При цьому зазначений свідок пояснив, що з двору ОСОБА_2 треба виповзати, бо там дуже важко виїздити , треба виїхати на півкапота, щоб побачити дорогу. Зазначені пояснення в свою чергу підтверджують висновки суду про порушення водієм ОСОБА_2 положень п.п. 10.1, 10.2 ПДР України та про наявність причинно-наслідкового зв`язку з таким порушенням та наслідками у вигляді ДТП.

Будь-яких інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, стороною захисту надано не було. Посилання апелянта на те, що на виїзді з його двору наявний невеликий шестисантиметровий бордюр, який заважає виїзду, у зв`язку з чим він однозначно пригальмовував перед його перетинанням та виїздом на проїзну частину вулиці, не спростовують наведених вище обставин, крім того дані посилання є тільки припущенням апелянта та не підтвердженні будь-якими вимірами.

Таким чином, судом першої інстанції на підставі дослідження всіх доказів у справі, прийнято обгрунтоване рішення про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника Крейдіна С.О. не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.285, 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Крейдіна С.О. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 12 лютого 2020 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: