Справа № 576/1727/20
Провадження № 3/576/988/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Усенко Л.М.

при секретарі Бірюк О.І.

за участі за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 07 серпня 2020 року о 15 год. 40 хв. у м. Глухів на вул. Шевченка керував автомобілем ВАЗ-21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest, так і в КНП „Глухівська міська лікарня відмовився в присутності двох свідків. Зазначеними діями порушив п. 2.5 ПДР. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

28 вересня 2020 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, в яких він зазначає, що з даним протоколом він не згоден, оскільки відсутні докази керування 07.08.2020 року саме ним автомобілем, адже за кермом протягом всього дня перебував ОСОБА_2 . Протокол у його присутності не складався, його підпис у ньому відсутній, його прав йому ніхто не роз`яснював, оскільки фактично автомобіль працівники поліції не зупиняли, а їх дії є неправомірними та такими, що порушують його права.

ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину не визнав та пояснив, що самого моменту зупинки автомобіля поліцейськими не було, оскільки машина стояла у дворі, а поліцейські приїхали і покликали його з будинку на вулицю. На автомобілі їздив того дня його друг, оскільки він перебував вдома „випившим, а в інспектора ОСОБА_3 до нього вже давня неприязнь.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомив, що 07.08.2020 року зранку, приблизно о 09-09.30 год., брав у ОСОБА_1 автомобіль, який повернув йому після 14 години. Коли приїхав, то побачив, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 сиділи в будинку на кухні та випивали, після чого попросили з`їздити за куривом, на що він погодився. Коли він виїздив з двору, ОСОБА_4 йому відкривав ворота.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що 07.08.2020 року він підключав інтернет до одного з будинків по вул. Шевченка, невідомий йому чоловік підходив, чіплявся, заважав працювати, був п`яним. Потім побачив, як той завів у дворі машину та поїхав у місто, після чого відразу зателефонував до поліції. Після закінчення роботи поїхав у місто, де біля стоянки напроти магазину АТБ побачив цю саму машину, яка поїхала в бік вулиці Терещенків. Знову зателефонував до поліції. Увечері поліцейські приїхали до нього додому, щоб взяти пояснення, та розказали, що п`яного водія за кермом не піймали, але їздили до нього додому та склали протокол. Чи є ОСОБА_1 , що присутній в залі судового засідання точно сказати не може, бо пройшло вже два місяці, і на вулиці його б не впізнав.

Заслухавши ОСОБА_1 , пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Отже, відповідно до викладених вище положень національного законодавства України, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення безсумнівно не доводять факту вчинення правопорушення ОСОБА_1 ..

Так, з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які за викликом суду в судове засідання не з`явились, вбачається, що останні були присутні лише під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Чи був ОСОБА_1 за кермом вони не бачили, були присутніми лише під час складання адміністративного протоколу.

Відеозапис з камери спостереження поліцейського також не фіксує керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, так само як і транспортного засобу, понятих або інших осіб. Натомість відеозапис відображує, як патрульний автомобіль під`їжджає до приватного будинку, поліцейські викликають ОСОБА_1 , і той на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовляється.

Враховуючи неповноту та недостатність доказів, а також те, що відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення залишилось недоведеним.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, п. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М. Усенко