ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/75/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою місцевого суду, водій ОСОБА_1 23.12.2019 року о 02 год 30 хв по вул. Протасевича, 16 у м.Тернополі керував транспортним засобом марки Landrover Freelander, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатор Алкотест Драгер 6810, повірка дійсна до 18.06.2020 року, результат 2,41 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

В апеляційній ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те що не був у встановленому законом порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, а копію постанови про притягнення його до адміністаритвної відповідальності отримав лише 31.01.2020 року.

Мотивує доводи скарги тим, що суд, розглянувши справу за його відсутності порушив вимоги ст.268 КУпАП, а саме його право бути присутнім у судовому засіданні, при цьому посилається на рішення ЄСПЛ у справі « ОСОБА_2 та інші проти України», «Жук проти України», якими це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції прав людини та основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд) . Вказує, що у всупереч вимогам ст.277-2 КУпАП суд не надіслав йому судової повістки про день та час розгляду справи. Вважає неналежним повідомленням працівниками поліції, які складали протокол про вчинення ним адмінправорушнення відмітку у вказаному документі щодо розгляду справи у суді.

Вказує на порушення встановленої ст.266 КУпАП процедури його огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена у присутності лише одного свідка ОСОБА_3 .

Також зазначає що після проходження тесту на алкогольне сп`яніння на місці зупинки з результатом огляду він не погодився, оскільки в той день алкоголю не вживав, при цьому в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння в графі з результатом згідний не підписувався із вищезазначених причин. У присутності свідка повідомив поліцейським, що бажає проїхати в медичний заклад, проте, йому було відмовлено.

Вважає що суд не мав права посилатись на письмові пояснення свідків, оскільки вони складені поліцейським та лише підписані свідком ОСОБА_3 , який був присутній на місці зупинки та підписав їх не читаючи у темряві. Вважає, що такі пояснення свідків, без їх дослідження та допиту судом осіб, у яких вони відібрані, не можуть вважатись доказом по справі у відповідності до ст.251 КУпАП.

Крім того, зазначає що під час складання протоколу про адмінправопорушення працівники поліції не надали змоги на окремому аркуші написати йому письмові пояснення з приводу вказаних обставин, зокрема стосовно того, що він не керував транспортним засобом.

Посилається на оформлення протоколу про адміністративне правопорушення складено на 7 хв раніше проведення тесту на алкогольне сп`яніння, який виконано о 02 год. 37 хв., що фізично є неможливим.

Також вважає недопустимим доказом відеозапис з нагрудних камер спостереження працівників поліції, оскільки він є фрагментарним.

Крім цього трактує факт невідсторонення його від керування транспортним засобом на підтвердження його невинуватості у скоєнні адмінправопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, приходжу до наступного висновку.

Строк на апеляційне оскраження постанови суду слід поновити оскільки не дивлячись на те що перебіг вказаного процесуального строку починається з дня винесення постанови та апелянт не надав причин на підтвердження поважності неявки до суду, вимоги КУпАП щодо надіслання її копії особі, яка притягується до адміністративної відповідальності судом в трьохденний строк з дня їїх винесення виконані не були, що перешкодило апелянту оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк, оскільки він ознайомився з її змістом лише 31.01.2020 року, а тому вважаю вказану причину пропустку десятиденного строку на оскарження постанови суду першої інстанції поважною.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №260503 від 23.12.2019 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тестуванням на вміст алкоголю, результат якого 2,41 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Пелих Л. від 23.12.2019 року, відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівників патрульної поліції.

Доводи апелянта про його незгоду з результатом тесту на місці зупинки та його намір проїхати у медичний заклад не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними доказами.

Перевіряючи доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП при розгляді справи за його відсутності слід зазначити що у протоколі про адмінправопорушення водія повідомлено про дату та місце розгляду справи, про що останній підписався власноручно, а тому вважаю що водію ОСОБА_1 було відомо про час та місце розгляду справи у суді, чого він і сам не заперечив у апеляційній скарзі. Імперативних вимог щодо розгляду вказаної категорії справ з обов`язковою участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності КУпАП не містить. При перегляді справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 мав можливість скористатись своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, однак, обгрунтованих аргументів на спростування своєї винуватості у скоєнні ним адмінправорушення не наведено.

Доводи апелянта про не відсторонення його від керування транспортним засобом є непереконливими, оскільки згідно протоколу про адмінправопорушення водію ОСОБА_1 видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та тимчасово вилучено права.

Твердження про відсутність під час проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння другого свідка спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейського.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 узгоджуються з даними відеозапису та іншими матеріалами справи, а тому відсутні підстави вважати їх недостовірними. Крім того, в акті огляду на стан сп`яніння та у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно підписався, що з результатами показів приладу «Drager» згідний. Будь-яких заперечень не висловлював.

Також згідно чеку газоаналізатора Драгер водій ОСОБА_1 пройшов тест о 02:32 год, а протокол складено 02:40 год, що також спростовує доводи останнього про те, що протокол про адмінправопорушення складено на 7 хв раніше проходження тесту.

Перевіряючи доводи апелянта з приводу небезперервного фіксування його огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою відеозаписувальних засобів слід зазначити що з долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається що на ньому повністю зафіксована процедура огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння за допомогою технічного приладу у присутності двох свідків, з якою він висловив повну згоду, що підтвердив також своїм підписом у акті огляду та протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, а тому підстав для визнання його недопустими доказом немає.

За наведених обставин приходжу до висновку про те що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, залишивши постанову суду без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2020 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.01.2020 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя