Справа № 448/281/20 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/811/1020/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його представника адвоката Гарасиміва Б.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гарасиміва Богдана Ілліча на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, 27 лютого 2020 року о 14:26 год., у с. Крукеничі Мостиського району Львівської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «мототрактором 121 EL», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння пальців рук, тощо). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку категорично відмовився.

Констатовано, що такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гарасимів Б.І. подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану постанову судді місцевого суду скасувати, а справу стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю у його діях та складу адміністративного правопорушення. Крім того, просять поновити строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування причин пропуску строку зазначають, що у судовому засіданні 25 травня 2020 року було оголошено тільки резолютивну частину постанови, повний текст ОСОБА_1 отримав поштовим відправленням 4 червня 2020 року. У зв`язку з карантином, оскаржувану постанову він передав своєму адвокату лише 8 червня 2020 року. Звернутися з апеляційною скаргою раніше не міг, оскільки не знав підстав, на основі яких суд відмовив у його клопотанні про допит свідків та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти зазначають, що дана постанова судді є необґрунтованою, прийнятою з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Зазначають, що ОСОБА_1 своєї вини у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, правових підстав складання відносно нього адміністративного протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у нього не було.

Посилаються на те, що суддя першої інстанції не задовольнив його клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відтак їхні показання не були предметом судового розгляду, через що такі не можуть бути належними та допустимими доказами.

Суддею надано неправильну оцінку поясненням захисника Гарасиміва Б.І. стосовно того, що у судовому засіданні він звертав увагу на неправильне застосування поліцейським вимог п. 2.5 ПДР, відповідно до якого водій транспортного засобу, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою поліції України для проведення огляду до відповідної установи охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Крім того, вказує, що суддею місцевого суду не було досліджено відеозапис події.

Вказує на те, що висновок про стан сп`яніння та відмову від проходження огляду було зроблено поверхнево. Зазначає, що суддя місцевого суду значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції директор Крукеницького закладу дошкільної освіти звернувся з клопотанням, відповідно до якого просить застосувати до ОСОБА_1 заходи громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника адвоката Гарасиміва Б.І., який підтримав клопотання, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням, що ОСОБА_1 копію постанови суду першої інстанції отримав лише 30 травня 2020 року, що стверджується наявною у матеріалах справи розпискою, а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази,

які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, які своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, даними відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку у зв`язку з підозрою, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. При цьому сукупністю вказаних доказів спростовуються доводи апеляційної скарги.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Під час апеляційного перегляду справи надійшло клопотання директора Крукеницького закладу дошкільної освіти Думяка Л. .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу (з 2015 року) працює в Крукеницькому закладі дошкільної освіти на посаді завгоспа. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як добрий та кваліфікований працівник. Серед працівників трудового колективу користується заслуженим авторитетом. Крім того, вказано, що у їхньому дитячому закладі власного транспорту нема, а завгосп ОСОБА_1 на прохання трудового колективу в інтересах закладу часто використовує свій автотранспорт.

Також до клопотання додано характеристику ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбаченихст.247 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працює у Крукеницькому закладі дошкільної освіти, за місцем роботи характеризується позитивно, сумлінно виконує свої посадові обов`язки, раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

Розглянувши клопотання трудового колективу, суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд трудовому колективу Крукеницькому закладу дошкільної освіти для застосування заходів громадського впливу, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

За таких обставин, суддя апеляційного суду за наслідками розгляду клопотання трудового колективу Крукеницького закладу дошкільної освіти відповідно до ч. 2 ст. 284, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді першої інстанції з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 21, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Гарасиміву Богдану Іллічу строк на апеляційне оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гарасиміва Богдана Ілліча задовольнити частково.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити на розгляд трудового колективу Крукеницького закладу дошкільної освіти (адреса: с. Крукеничі Мостиського району Львівської області).

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.