Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Рівне

Справа № 565/665/20

Провадження 33/4815/610/20

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

з участю ОСОБА_1 , його представника - адвоката Воронюк К. Ю.,

ОСОБА_2 , її захисника адвоката Полюхович О. І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою законного представника потерпілої ОСОБА_3 Кремінського Дмитра Олексійовича на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 липня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, розпочате відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. ст. 173-2 КУпАП закрито, в зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, законниий представник потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що при винесенні постанови він не був присутній. У випадку, який досліджується судом, матір піддавала дитину поведінці, якої дитина не хотіла, а саме: ОСОБА_4 хотіла, щоб батько зустрів її, не мама її завела до місця проживання, і в цей час ОСОБА_2 психологічно піддає дитину поведінці, щоб саме вона її завела, а не батько забрав. Для цього виду насильства характерно формування емоційного клімату (підвищений тон розмови ОСОБА_2 з дитиною підтвердила вона сама), і важливим компонентом для виявлення психологічного насильства є систематичний характер таких дій. Психологічне насильство над дитиною це завжди є довготривалою поведінкою, а не поодиноким випадком. Проте суд взяв до уваги тільки конкретну дату і не прийняв до уваги системність негативних дій матері по відношенню до дитини, яка полягає в нерозумінні дитини, навіювання своєї думки, звинувачення дитини в тому, що вона пішла жити з батьком, а не залишилась з матір`ю, нерозуміння і нехтування думкою, бажаннями дитини. Суд не звернув уваги на той факт, що дії (висловлювання) ОСОБА_2 щодо потерпілої йти з нею додому, нерозуміння і не бажання зрозуміти дитину, а лише з власних відчуттів «крик душі матері» і спрямовані на обмеження волевиявлення ОСОБА_3 залишитися погратися з братом і дочекатися батька. Саме через такі дії ОСОБА_2 потерпіла змушена була вибігти з квартири неодягненою. Стверджує, що він на всіх судових засіданнях зазначав, що свідоме психологічне насильство з боку ОСОБА_2 до дочки ОСОБА_4 є триваючим у часі, і тільки 19.05.2020 року він звернувся до поліції, оскільки ніякі розмови, прохання не впливали на ОСОБА_2 . Суд неправомірно провів допит потерпілої ОСОБА_3 без участі батьків, чим порушив процесуальні права потерпілої і її законного представника. Вважає, що висновок психолога ОСОБА_5 , який суд взяв до уваги, не міг прийматися як доказ, оскільки ОСОБА_5 не є судово-медичним експертом. Таким чином, суд не забезпечила безпосередності дослідження доказів для отримання повних та достовірних показань при допиті потерпілої ОСОБА_3 , неповно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно дослідив докази, а тому прийняв помилкове судове рішення. Також вказує, що при проголошенні постанови не був присутній, а її копію отримав лише 27 липня 2020 року. З огляду на зазначене просить: поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 липня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справ про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_2 винесена 17 липня 2020 року, апеляційна скарга подана 04 серпня 2020 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. Враховуючи, що копія постанови була отримана ОСОБА_1 27.07.2020 року (а.с. 95), тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Судом встановлено: у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №489436, складеному дільничним офіцером поліції Вараського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області лейтенантом поліції Чаплінським М. О. 22 травня 2020 року зазначено, що 18 травня 2020 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 вчиняла психологічне домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_3 , а саме в ході конфлікту кричала на неї, внаслідок чого остання почала плакати і чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю малолітньої потерпілої. Такі дії ОСОБА_2 кваліфіковані поліцейським, як домашнє насильство адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Ухвалюючи постанову про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, розпочате відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. ст. 173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вірно врахував належні та допустимі докази наявні в матеріалах справи, надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, що є у справі, та не спростовується доводами апеляційної скарги.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР 18 №489436 від 22 травня 2020 року ОСОБА_2 18 травня 2020 року о 19 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 вчиняла психологічне домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_3 , а саме в ході конфлікту кричала на доньку, внаслідок чого вона почала плакати, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі потерпілою зазначено ОСОБА_3 .

До протоколу додано письмове пояснення ОСОБА_2 на окремому аркуші.

Також матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , додаткові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , результат обстеження Кремінської ОСОБА_4 виконаний психологом ОСОБА_5 від 03 березня 2020 року, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Доводи апеляційної скарги законного представника потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_1 не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 283, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити законному представнику потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 липня 2020 року відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.