Справа № 197/647/20
3/214/2506/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Широківського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (згідно зі змістом протоколу),

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2020 року о 20 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 2105, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Залізнична 33 в с. Степове Широківського району Дніпропетровської області з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій порушив п.2.5 ПДР України.

04 серпня 2020 року матеріали справи надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю, визначеною постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 липня 2020 року.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали справи передано в провадження судді Євтушенку О.І.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 у судові засідання неодноразово викликався у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у судовому засіданні та реалізації останнім права на захист, справа призначалася до розгляду, неодноразово відкладалась, порушник не з`явився до суду, маючи достатньо часу подати свої докази, пояснення, звернутись за допомогою до захисника, причини його неявки до суду визнано неповажними, тому з метою уникнення затягування розгляду справи, з огляду на достатність обсягу доказів суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності, оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації дій.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №256066 від 26 червня 2020 року слідує, що 26 червня 2020 року о 20 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 2105, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Залізнична 33 в с. Степове Широківського району Дніпропетровської області з ознаками алкогольного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом до моменту пред`явлення вимоги пройти огляд підтверджується рапортом інспектора ПП, оглянутим судом фрагментом відеозапису на диску DVD-R під №2020_0626_202532_1, на якому зафіксовано рух транспортного засобу марки ВАЗ 2105, р/н НОМЕР_1 .

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо пред`явлення вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

На фрагменті відеозапису №3253X300000_000000 зафіксовано, як після зупинки транспортного засобу інспектор назвав ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у водія та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду водій ОСОБА_2 добровільно, свідомо відмовився, посилаючись на те, що не вбачає в цьому необхідності. При цьому зазначив, що приблизно о 17.30 год. цього дня він випив 1,5 пива, після чого о 20.30 год. сів за кермо автомобіля марки ВАЗ 2105, р/н НОМЕР_1 . Аналогічні пояснення ОСОБА_2 надав письмово, які наявні в матеріалах справи.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2 26 червня 2020 року та конкретизовані інспектором, в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для пред`явлення працівником поліції вимоги пройти водієм огляд на стан алкогольного сп`яніння, а у випадку відмови від проходження огляду визначають наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

На фрагменті відеозапису на диску DVD-R під №3253X300000_000000 зафіксовано пред`явлення поліцейським вимоги пройти ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння із попереднім роз`ясненням його процесуальних прав. Від проходження огляду водій однозначно відмовився, не вбачаючи в цьому потреби. Факт відмови також зафіксовано в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується їх письмовими поясненнями.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР України, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При вирішенні справи відповідно до ст.33 КУпАП суд враховує особу ОСОБА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, однак від явок до суду ухилявся, а також його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя О.І. Євтушенко