Справа № 405/614/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі головуючої судді Лук`янової О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка має на утриманні двох малолітніх дітей, незаміжня, працюючої технологом, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

15.01.2020 близько 17:30 год. інспектором СЮП Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області Марченко Я.В. встановлено, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує батьківські обов`язки по відношенню свого малолітнього сина, що виражається в тому, що останній не відвідує школу та має погані успіхи у навчанні, в результаті чого у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол серії АПР 18 від 15.01.2020 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, їй було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та суду пояснила, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує сама. Дійсно її син ОСОБА_4 не бажає відвідувати школу, вона кожного разу з ним проводить бесіди, відводить його до школи, коли він погоджується йти сам. Як причину небажання йти до навчального закладу, дитина вказує відчуття болю з даного приводу вона зверталась за допомогою до лікаря психіатра та психолога, однак вказані спеціалісти захворювань свого профілю не виявляють. Вона неодноразово змінювала школи для навчання Микити, як їй радили педагоги та психолог, однак змін в поведінці дитини не відбувається. В молодших класах Микита ходив до гуртків, зокрема, футболу, художньої гімнастики та танці, однак таке навантаження стало надмірним, тому залишилась тільки школа. Зазначила, що вона усвідомлює проблеми своєї дитини та зі свого боку намагається йому допомогти, однак не всі вжиті нею заходи мають результативність.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 від 15.01.2020, яким зафіксовано, що саме 15.01.2020 близько 17 год. 30 хв. було встановлено, невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 1);

- поданням директора ЗОШ І-ІІІ ступенів №4 щодо навчання та поведінки в школі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 2);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких останній відомо, що її син ОСОБА_4 не бажає відвідувати школу та не проявляє інтересу до навчання, більшість часу проводить в іграх в мобільному телефоні (а.п. 3).

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів дитини.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, зокрема, в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (формальний склад).

Суб`єкт цього адміністративного правопорушення - фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

При цьому, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не містить єдиного визначення поняття «неповнолітні». Одна група нормативно-правових актів (Сімейний кодекс України, Цивільний кодекс України) поняття «малолітній» та «неповнолітній» співвідносять, як частини цілого, яким є поняття «дитина». Тобто поняття «дитина» включає дві складові: «малолітній» та «неповнолітній», які є окремими самостійними групами.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Інша група нормативно-правових актів (Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України) неповнолітній включає всю вікову протяжність, до 18 років, а малолітній (малолітня особа) відноситься до неповнолітнього, з 14 років. Тобто малолітній та неповнолітній співвідносяться між собою як частина й ціле, а термін «дитина» не використовується.

Так, сукупний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів в співвідношенні із завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, свідчить про те, що термін «неповнолітні діти», який використовується у статті 184 КУпАП охоплює коло осіб, які не досягли повноліття, тобто яким не виповнилося 18 років, права і свободи яких перебувають під особливою охороною держави.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме: ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого малолітнього сина.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

При цьому, враховуючи те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення хоча й за своїм змістом є протиправною, винною дією, але не становить значної суспільної небезпеки, охоронюваним суспільним відносинам у сфері охорони прав та інтересів дитини значної шкоди завдано не було, подібні дії було вчинено ОСОБА_1 вперше, вона усвідомлює проблеми в поведінці своєї дитини та звертається за допомогою до відповідних спеціалістів, вживає заходи до зацікавлення сина навчанням, на підставі чого суд приходить до висновку, що дане правопорушення є малозначним.

Відповідно до положень ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Крім того, при вирішенні питання про застосування до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, положень ст. 22 КУпАП, крім малозначності вчиненого правопорушення, суд також враховує, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають двоє малолітніх дітей, яких вона виховує сама, та раніше, відповідно до матеріалів справи (а.п. 7), до адміністративної відповідальності остання не притягувалася.

Згідно зі ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову, зокрема, про закриття справи, яка виноситься, крім іншого, при оголошенні усного зауваження.

За таких обставин, суд вважає за можливе у відповідності з вимогами ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, закривши на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 22, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

постановив:

звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олена Вікторівна Лук`янова