ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/196/20 Справа № 206/6791/19 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 27.11.2019 року о 10.45 годин в м. Дніпро, вул. Космонавтів, 2, керував транспортним засобом Ford Transit, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження у встановленому законом порядку огляду в КП "ОМПЦЛЗ" ДОР відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою закрити щодо нього провадження по адміністративній справі, на підставі ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він не отримував жодної повістки про розгляд справи 14 січня 2020 року, а тому його було позбавлено можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Посилається на те, що відповідно до відповіді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року за № 206/6791/19/2730/2020 вказано номер поштового відправлення, за яким йому було відправлено судову повістку на 14 січня 2020 року, яка йому вручена 16 січня 2020 року, що підтверджується відомостями з Інтернет ресурсу «Укрпошта».

Зазначає, що він фактично був позбавлений можливості заявити клопотання про розгляд справи за його місцем проживання, а також можливості пояснити суду те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки підстави, наведені поліцейськими, не передбачені діючим законодавством, а ознаки, передбачені п. п. 3, 4 Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виявлені не були, що не зобов`язувало його проходити такий огляд.

Крім того, судом першої інстанції в постанові зазначено, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, відповідно до його паспортних даних, його прізвище ОСОБА_2 .

Також в базі даних поліції вказано зовсім іншу особу, оскільки поліцейські складали протокол без будь-яких його документів, тому як документи в нього було викрадено, крім того, він пропонував поліцейським надати їм копію паспорта, але вони відмовились, що призвело до вказаної помилки, яка не була усунута судом першої інстанції, оскільки суд розглянув справу без його участі.

Вважає, що поліцейські вказали як причину зупинки орієнтування, якої зі змісту відповіді Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 21 лютого 2020 року за № 56зі/41/19/01-2020 не існує, тобто причина зупинки була незаконна, крім того, поліцейські не дивились йому ні в очі, ні на руки, та нічого вони не робили, окрім як перевірили його по базі, та побачили, що вже був протокол за ст. 130 КУпАП, після чого сказали, щоб він здійснював процедуру, як і попередній раз.

Вказує на те, що головною ознакою є звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, однак в нього зіниці ока були звичайні, окрім того протокол складався вдень.

Посилається на те, що поліцейські могли зупинити транспортний засіб, але вони зобов`язані були перевірити ознаки, що здійснено не було, відеофіксація таких дій не містить.

Більш того, поліцейські його не відсторонили, а навпаки дозволили рухатись ніби-то в стані наркотичного сп`яніння та без документів, а також повідомили, що суд об`єднає два протокола, буде один суд і йому слід чекати судової повістки, але він її так і не дочекався, та були судові засіданні в різних судах першої інстанції, що свідчить про невірне роз`яснення йому положень закону.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 12 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Твердження ОСОБА_1 щодо неповідомлення його про явку в судове засідання 14 січня 2020 року та порушення його прав судом, який розглянув справу в його відсутність, не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що він був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи на 25 грудня 2019 року, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який ним особисто підписаний (а. с. 1).

Крім того, з відеозапису працівника поліції встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду справи щодо нього - 25 грудня 2019 року в Самарському районному суді м. Дніпропетровська (а. с. 8). Також було роз`яснення щодо можливості з`явитися до цього суду та надати заяву про розгляд справи за місцем його проживання.

Також судом першої інстанції було двічі відкладено розгляд справи щодо ОСОБА_1 на 27 грудня 2019 року та 14 січня 2019 року (а. с. 10, 11), однак будь-яких заяв про поважні причини неявки до суду він не надавав, а тому суд не позбавлений був можливості проводити розгляд справи в його відсутність, у зв`язку з чим доводи щодо порушення його прав є безпідставними.

Відповідно до статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

З огляду на те, що особа, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відмітка у ньому про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, не вживала заходів для явки до суду, не подавала письмових заперечень проти протоколу, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції надавався достатній час для явки ОСОБА_1 до суду, надання пояснень, доказів, подачі клопотань, для реалізації права на захист.

Однак, ОСОБА_1 неодноразово заявляв клопотання про перенесення розгляду справи в суді апеляційної інстанції з підстав його хвороби, надаючи копії лікарняних листів, з яких незрозуміло в якій лікарні вони були отримані, оригіналів листків непрацездатності до суду не надав, що також свідчить про затягування ОСОБА_1 розгляду справи в передбаченому законом строку протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду (ч. 4 ст. 294 КУпАП), у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений у його відсутність.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, який відмовився його підписати, про що зазначено в самому протоколі, на відеозаписі події, письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, та інших матеріалах справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння в законному порядку шляхом направлення ОСОБА_1 працівниками поліції до медичного закладу та його відмова зафіксовані на відеозаписі події (а. с. 8).

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння почервоніння очей, зіниці очей не реагують на світло, що підтверджено підписами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та щодо цих обставин будь-які зауваження ОСОБА_1 не надавав, відповідно до відеозапису події вказав, що пройде сам медичний огляд, однак підтверджень цьому не надав.

Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то це не спростовує висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до відеозапису події ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія, а тому в протоколі не вказано про тимчасове вилучення документів. Крім того, поліцейські попередили ОСОБА_1 про необхідність залучення іншого водія, оскільки в іншому разі автомобіль буде евакуйовано.

Наявні докази у їх сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому неявка свідків, які неодноразово викликались до суду апеляційної інстанції, не є перешкодою для розгляду справи (а. с. 46-48).

Доводи щодо безпідставної зупинки, не заслуговують на увагу, оскільки згідно із відповіддю Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 21 лютого 2020 року за № 56зі/41/19/01-2020 в Управлінні відсутня база даних, яка містить орієнтування щодо транспортних засобів, якими можуть керувати особи в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, але відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Відповідно до відеозапису події працівниками поліції було повідомлено про наявну інформацію щодо ОСОБА_1 , який може перебувати у стані сп`яніння, що може свідчити про причетність водія до правопорушення.

Тому доводи ОСОБА_1 щодо необґрунтованого зазначення співробітниками поліції вищезазначеної причини зупинки його автомобіля - орієнтування не заслуговують на увагу.

Твердження ОСОБА_1 про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також визнання винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , замість ОСОБА_1 як зазначено в його паспортних даних, свідчить лише про допущену помилку і не спростовує встановлених у суді обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і не свідчить про недостовірність протоколу, оскільки відповідно до відеозапису події водій представився як ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо викрадення посвідчення водія не приймаються до уваги, оскільки ця обставина взагалі не надавала йому права керувати транспортним засобом без відповідного посвідчення водія, що підтвердив і ОСОБА_1 на відеозапису події.

Що стосується посилання на те, що автомобіль не закривається, то вказана обставина не є поважною причиною відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до п.15.12 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний вживати заходів, щоб не допустити проникнення до транспортного засобу, працівниками поліції пропонувалось ОСОБА_1 залучити іншу особу.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами.

Надані ОСОБА_1 копії постанов, прийнятих Дніпровським апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги і враховані при вирішенні справи щодо нього, оскільки у вказаних судових рішеннях викладені зовсім інші обставини справи, які не відповідають обставинам події 27 листопада 2019 року за участю ОСОБА_1 .

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко