КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., стягнуто судовий збір в сумі 384 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватив в тому, що 19 вересня 2019 року о 19 годині 00 хвилин по АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час якої виражався нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає про те, що оскаржувана постанова була винесена 18 листопада 2019 року, а вручена лише 23 листопада 2020 року, тобто, були пропущенні строки для оскарження постанови в апеляційному порядку. Проте, у матеріалах справи відсутні докази належного його повідомлення про час, дату та місце проведення судового засідання, а також того, що суд на виконання вимог статті 285 КУпАП направив йому постанову від 18 листопада 2020 року, яка була винесена відносно нього.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, що він був присутній при розгляді справи відносно нього, або що від нього поступила заява про проведення засідання за його відсутністю.

На переконання ОСОБА_1 , пропуск строку на апеляційне оскарження постанови від 18 листопада 2019 року був допущений не з його вини, а у зв`язку з обставинами, які не залежали від нього.

В апеляційній скарзі на обґрунтування поважності причини пропуску строку ОСОБА_1 також посилається на те, що судова повістка не направлялась до нього, а, можливо, й направлялась, але не була вручена, через те, що невідомо хто повідомив поштаря, що адресат відсутній.

Перевіривши матеріали справи, а також доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи щодо ОСОБА_1 26 вересня 2019 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 143566 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи Подільським районним судом м. Києва, про що свідчить підпис останнього у протоколі (ас. 1).

Розгляд справи призначений на 18 листопада 2019 року на 9 год., про що суд у встановленому законом порядку повідомляв ОСОБА_1 за зазначеною у матеріалах справи адресою проживання останнього (ас. 10). Проте, судова повістка повернулась до суду з відміткою, що адресат відсутній (ас. 11).

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був повідомлений, що справа відносно нього буде розглядатися Подільським районним судом м. Києва, що судом у встановленому законом порядку ОСОБА_1 повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, проте, останній за вказаною адресою відсутній, будь-яких заяв та клопотань від нього до суду не надходило, суд першої інстанції розглянув справу відповідно до положень закону, та 18 листопада 2019 року постановив рішення на підставі сукупності наявних у справі доказів про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням на останнього адміністративного стягнення, передбаченого законом.

Вищенаведеними доказами спростовуються доводи клопотання ОСОБА_1 про те, що йому не направлялась судова повістка.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 направлена копія постанови суду від 18 листопада 2019 року за адресою, яка містилась у матеріалах справи, що підтверджується копією супровідного листа від 20 листопада 2019 року (ас. 15), а, відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що у порушення вимог ст. 285 КУпАП суд не направив копію постанови від 18 листопада 2020 року є безпідставними.

Більш того, відповідно до даних ЄДРСР, який є у вільному доступі, постанова суду 29 листопада 2019 року надіслана судом до ЄДРСР та оприлюднена 2 грудня 2019 року.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлені процедура та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 294 КУпАП останній день строку подачі апеляційної скарги на постанову суду від 18 листопада 2019 року - 28 листопада 2019 року.

Згідно з положеннями ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична особаможе звернутися до суду з апеляційною скаргою, обумовлено, передусім, необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права. Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Так у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Так, у низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у світлі дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», п. п. 51, 52, «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 направлена поштовим зв`язком тільки 18 грудня 2020 року, тобто, через 1 рік 1 місяць після постановлення судового рішення (ас. 73-105).

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 протягом такого тривалого часу будь-яким чином цікавився рухом справи, матеріали справи не містять, як і не надано таких доказів ОСОБА_1 при тому, що потерпіла ОСОБА_2 28 січня 2020 року ознайомлювалась з матеріалами справи, про що свідчить її заява та відповідна розписка (ас. 19).

Згідно з матеріалами справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Конопат М. з матеріалами справи ознайомився лише 23 листопада 2020 року (ас. 20) та 30 листопада 2020 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку (ас. 23).

Постановою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року відмовлено захиснику ОСОБА_1 - адвокату Конопату М.І. у поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та апеляційна скарга повернута особі, яка її подала (ас. 66-68).

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 не наведено обставин, які свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку протягом тривалого періоду, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 18 листопада 2019 року.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Справу повернути до Подільського районного суду м. Києва.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва