ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/440/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.44-3КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Вавріва В.Б.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вавріва В.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Як визнав суд, ОСОБА_1 , здійснюючи підприємницьку діяльність в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 , 10 вересня 2020 року о 18 год. 25 хв. не вжила відповідних заходів щодо унеможливлення обслуговування відвідувачів в даному закладі громадського харчування, чим порушила підпункт 3 пункту 15 Постанови КМ України №641 від 22 липня 2020 року із відповідними змінами.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Ваврів В.Б. вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року необґрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Свої доводи мотивує тим, що станом на 10 вересня 2020 року ОСОБА_3 взагалі не володіла відомостями з офіційних джерел, що на території м. Тернополя діє червоний рівень небезпеки.

Посилається на те, що Тернопільська міська рада своїм рішенням №7/п53/2 від 03 серпня 2020 року визнала, що рішення Державної комісії ТЕБ і НС та постанова КМУ від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 , спричиненої корона вірусом SARS COV-2 є такими, що не ґрунтуються на нормах Конституції України, а саме ст.ст.24, 33, 39 , 42, 49, 64.

На думку апелянта рапорт працівника поліції не може бути однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідно до правової позиції постанови КАС Верховного суду від 20 травня 2020 року по справі №524/5741/16а.

Просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року змінити, виключити з неї відомості про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..44-3 КУпАП та змінити підставу закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу даного адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вавріва В.Б., який уточнив подану ним апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Так, відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суд першої інстанції обмежився перерахунком наступних доказів: дані що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 715764 від 11 вересня 2020 року; рапорт інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 10 вересня 2020 року; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; фотографіями, на яких зафіксовано факт обслуговування відвідувачів в закладі «Скоріні сімейна».

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Окрім того, судом залишено поза увагою те, що суть вчиненого правопорушення, викладеного в протоколі не відповідає змісту обмежувальному припису, викладеному в пп.3 п.15 постанови в Постанові Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, порушення вимог якої інкриміновано ОСОБА_1 ..

Також, з огляду на те, що з часу прийняття Постанови КМ України № 641 від 22 липня 2020 року до дня складання протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2020 року в неї неодноразово вносились зміни, в протоколі про адміністративне правопорушення, як і в постанові суду, не зазначена редакція нормативного акту, на який посилаються працівники поліції та суд.

Судом не враховано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного свідка та понятого, незважаючи на те, що правопорушення працівниками поліції зафіксовано в присутності осіб, присутніх в закладі громадського харчування.

Наведені вище обставини свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 приписам ст.256 КУпАП, якими регламентовано вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, з урахуванням того, що ОСОБА_1 інкриміновано невжиття відповідних заходів щодо унеможливлення обслуговування відвідувачів в ресторані «Скоріні сімейна», поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_1 вживати такі заходи.

Рапорт працівника поліції, який в судовому засіданні не допитувався та копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і тому, в контексті положень ст.251 КУпАП не можуть бути доказом по даній справі.

Не можуть вважатися доказом вини ОСОБА_1 фотографії, на які зіслався місцевий суду, мотивуючи свій висновок про притягнення її до адмінвідповідальності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого проводився розгляд справи, відсутні будь-які відомості щодо проведення фото фіксації правопорушення; в протоколі не зазначено, що будь-які фотоматеріали долучаються до матеріалів справи; і, крім того, вказані фотографії жодним чином не свідчать про факт обслуговування відвідувачів в закладі «Скоріні сімейна».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, не відповідають фактичним обставинам справи і містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, за якою Тернопільським міськрайонним судом притягнуто її до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, відповідальність за які передбачена ст.44-3 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в її діях складу даного адміністративного правопорушення, а відтак провадження по справі відносно нього слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_2 адвоката Вавріва В.Б. задовольнити.

Постанову Тернопільського місьрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.