Номер провадження 3/754/6699/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованого у АДРЕСА_1 ,

ІПН НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 року об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Фольксваген д/н НОМЕР_2 по вул.. Братиславській, 3 у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Лексус д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), який починав рух, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Відносно водія автомобіля Лексус ОСОБА_3 також складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.. 124 КпАП України.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.2020 року справу направлено до УПП у м. Києві для проведення додаткової перевірки.

На виклик до суду ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з?ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Фольксваген д/н НОМЕР_2 по вул.. Братиславській, 3 у м. Києві, при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Лексус д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_3 ), який починав рух, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З протоколу про адміністративне правопорушенні та інших письмових доказів, наявних у справі, слідує, що водієм ОСОБА_2 не були дотримані вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З урахуванням вимог діючого законодавства та досліджених судом обставин справи, суддя приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення вимог правил дорожнього руху, письмові матеріали справи об"єктивно свідчать про те, що дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у причинному зв"язку, у тому числі, з порушенням ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху.

Але при цьому слід зазначити, що справа відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю, оскільки витікли передбачені ст. 38 КпАП України строки накладення адміністративного стягнення після вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 283, 284, 290, 291 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України, оскільки витікли передбачені ст. 38 КпАП України строки накладення адміністративного стягнення після вчинення правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту постановлення.

Суддя О.В.Лісовська