ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/485/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/399/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

з участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - Череватого П. М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення в залі Тернопільського апеляційного суду на постанову Козівського районного суду Тернопільської обл. від 19 серпня 2020 р.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 Й Череватий П. М. просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення судді, оскільки він був пропущений з поважних причин, та, вважаючи постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою, скасувати її і закрити провадження у справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та скасування акта, що передбачав адміністративну відповідальність.

Зокрема зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на час складання вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння передбачало відповідальність з накладенням штрафу на водіїв у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Однак на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018 №2617-УІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни, зокрема, до КУпАП, а саме ст. 130 КУпАП, яка викладена в новій редакції. З даної статті виключено відповідальність за такі дії, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного спяніння, за якими на ОСОБА_1 і було складено протокол і передбачена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України.

Відповідно апелянт посилається на ст. 58 Конституції, ст. 8 КУпАП, оскільки закони, які помякшують або скасовують відповідальність, мають зворотну силу.

Що стосується суті адмінправопорушення, то матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський автомобіль рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 . Відповідно, знаходячись в автомобілі, працівники поліції не могли бачити, чи керує водій транспортним засобом без ременя безпеки, це порушення вони виявили вже після зупинки останнього.

Внаслідок цього, оскільки зупинка водія була безпричинною, то і здобуті в подальшому докази його винуватості є недопустимими.

В матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Drager Alcotest 6820, яким проводилось тестування, що ставить під сумнів обєктивність та допустимість результатів такого тестування.

Письмові пояснення свідків також не можуть бути покладені в основу рішення суду, оскільки вони безпосередньо не допитувались в судовому засіданні, а тому, відповідно, також є недопустимими, суперечать постанові КАС ВС у справі № 560/751/17 від 27.06.2019.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що суперечить правовому висновку КАС ВС, викладеному у постанові від 15.11.18 (справа № 524/ 5536/ 17), відповідно до якого відеозапис не може вважатися належним доказом у справі у звязку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Наявні в матеріалах справи уривки відеозапису не містять даних, з яких би вбачалося, що ОСОБА_1 погодився з результатами тесту, проведеного за допомогою газоаналізатора.

Наданим обставинам місцевий суд не дав жодної оцінки.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився. Звернувся до суду із заявою про слухання справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_4 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню з наведених у скарзі причин, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Проте, суд не в повній мірі дотримався даних вимог закону, зокрема, поза його увагою залишилось те, що поліцейські при проведенні огляду водія на стан алкогольного спяніння порушили встановлений законом порядок його проведення, що відобразилось в тому числі на складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає, та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція № 1376).

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Огляд на визначення стану алкогольного спяніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. Тест № 99 від 26.06.2020 р.

З долученого до протоколу відео, яке не є безперервним, вбачається, що останній не дав працівникам поліції, що проводили огляд, виразної відповіді, чи згідний він з результатами огляду і чи не бажає проїхати в найближчий медичний заклад охорони здоровя для огляду на стан спяніння з використанням технічних засобів,

Не зазначено про це і у вищезгаданому протоколі, який є основним джерелом доказу наявності ознак правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не надав чіткої відповіді щодо його згоди з результатами медогляду на місці події та проходження медогляду на стан спяніння в медзакладі свідчать на його користь і матеріалами справи не спростовані, а місцевий суд не дав цьому факту належної оцінки.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП ( в редакції від 07.07.16) остання передбачає, окрім іншого, адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2 5 ПДР України водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті судам слід ураховувати, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан спяніння в заклади охорони здоровя та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В разі наявних підстав для проведення огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я, встановлених ч. 3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Згідно п. п. 2-4 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року № 1452/735 огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно п. 6 Інструкції огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя.

Порядок дій в таких ситуаціях врегульований розділом 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (з подальшими змінами).

В силу положень п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року, огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. Водій, що відмовився від проведення такого огляду, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. У відповідності до п. 6 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак спяніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці). Форма такого направлення встановлена п. 8 розділу 11 Інструкції наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом дотримання встановленої процедури огляду водія на стан спяніння.

З огляду на доводи апеляційної скарги захисника Череватого П. М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , про те, що ОСОБА_1 так зрозуміло і не висловив свою думку щодо згоди з результатами огляду на стан спяніння на місці події, за відсутності вищезазначеного направлення, відсутності посилання на це у протоколі про адміністративне правопорушення №051071 від 25.06.20, того, що огляд на місці зупинки на стан спяніння проводився без сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.

З

а відсутності відповідного направлення, передбаченого ст. 266 КУпАП та п. 8 розділу 11 Інструкції, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я не є законодавчо обгрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку процедури, встановленої чинним законодавством.

Отже, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я є обов`язковим, оскільки огляд водія у закладі охорони здоровя проводиться не поліцейськими, а лікарем.

Якщо після оформлення направлення водій відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоровя, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння водія і дії водія щодо ухилення від огляду ( пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу 9 Інструкції оформлення матеріалів № 1395)

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного спяніння, що є підставою для прийняття рішення про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення та закриття провадження у справі.

Не спростовані доводи апелянта і щодо причини зупинки ОСОБА_1 .

Так, останній у своїй заяві на адресу апеляційного суду зазначив, що причини для його зупинки у працівників поліції не було.

Складена на нього постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 010652 від 25.06.20, про те, що він керував т/з ВАЗ-2106 д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР, вчинивши тим самим адмінправопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, - відповідає дійсності тільки в частині встановлення самого факту такого керування. Водночас зазначає, що працівниками поліції це правопорушення було виявлено вже після того, як він зупинився. Останні тривалий час, як це вбачається з долученого до протоколу відео, їхали за ним, а тому бачити, чи він пристебнутий ременем безпеки, чи ні не могли.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується тверджень у апеляційній скарзі про підстави для закриття провадження у справі внаслідок прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22.11.2018 №2617-УІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, і яким внесено зміни, зокрема, до КУпАП, а саме ст. 130 КУпАП, яка викладена в новій редакції і з даної статті виключено відповідальність за такі дії, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, за якими на ОСОБА_1 і було складено протокол, і передбачена кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України, - апеляційна скарга в цій частині не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. відповідальність особи.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Череватого П. М. задовольнити.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя