Провадження № 3/760/7509/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої продавцем в магазині «Все в дорогу», ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, за фактом вчинення правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2020 року серії АПР18 №146011, ОСОБА_1 15.07.2020 року о 21 год. 30 хв. на пл.Вокзальній, 1 у м. Києві, а саме у закладі громадського харчування магазин-кафе «Все в Дорогу» перебувала у приміщенні без засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски та одноразових рукавичок, чим порушила п.3, п.1 постанови КМУ від 20.05.2020 №392 зі змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про перенесення судового засідання не подавала.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Суд звертає увагу, що в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» зазначено, що визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України в межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Оскільки вищезазначене правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, було виявлено 15.07.2020 року, тому з моменту виявлення адміністративного правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, без встановлення вини в її діях.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 38, 44-3, 247 ч. 1 п. 7 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя М.Б. Зелінська