Провадження № 3/243/4869/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І. розглянувши матеріали, які надійшли зі Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, адміністратора ТЗ магазину «Ева», яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зі Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій областінадійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 074244 від 22.11.2020 року з якого вбачається, що 22.11.2020 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 знаходячись в приміщенні магазину «Ева» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 79 а, здійснювала приймання відвідувачів у сфері торгівельного та побутового обслуговування населення, чим порушила п.п.4 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року, таким чином скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила закрити справу про адміністративне правопорушення відносно неї у зв`язку із тим, що на момент складання протоколу нею було заявлено клопотання про надання правової допомоги, проте адвоката їй надано не було, чим вважає було порушено її право на захист. Судове засідання просила проводити без її участі (а.с.16).

Дослідивши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 074244 від 22.11.2020 року, 22.11.2020 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 знаходячись в приміщенні магазину «Ева» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 79 а, здійснювала приймання відвідувачів у сфері торгівельного та побутового обслуговування населення, чим порушила п.п.4 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року (а.с.3).

Відповідно до Наказу ТОВ «РУШ» № 1-131120 від 13.11.2020 року «Щодо роботи закладів EVA у робочі та вихідні дні» на підставі Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641 (із змінами та доповненнями від 11.11.2020 року № 1100) «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів та території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-1, спричиненої коронавірусом SARS-

CoV-2» було встановлено певний режим роботи всіх магазинів мережі ЕVА (а.с.7-8).

Як слідує з листа ТОВ «РУШ» від 14.11.2020 року було повідомлено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2020 року № 1100 встановлено «карантин вихідного дня», відповідно до якого: в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється:

1) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос;

2) приймання відвідувачів у торговельно-розважальних центрах;

3) приймання відвідувачів в інших закладах розважальної діяльності;

4) приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

- торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами;

- провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, діяльності операторів поштового зв`язку, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів (без зон харчування), діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

- торговельної діяльності із здійсненням адресної доставки замовлень.

Також зазначено, що з урахуванням того, що даний магазин є пунктом видачі інтернет-замовлень та здійснює адресну доставку, а також беручи до уваги обов`язок лінії магазинів «Ева» забезпечувати виконання державної програми «пакунок-малюка» - дані магазини продовжують працювати з урахуванням вимог Постанови КМУ №1100 від 11.11.2020 року та дотримуючись протиепідемічних заходів (а.с.6).

Відповідно до замовлення № Е-683943 від 22.11.2020 року Пункту адресної доставки EVA № 295 було оформлено замовлення на суму 0,20 гривень (а.с.11).

Згідно клопотання ОСОБА_1 від 22.11.2020 року, остання просила надати можливість скористатися допомогою адвоката (а.с.5).

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.11.2020 року, остання вказала, що вину не визнає, оскільки вона не є посадовою особою та діє відповідно до Наказу Генерального директора ТОВ «РУШ», яким визначено роботу магазину у режимі «Склад. Пункт адресної доставки замовлень». Підтвердженням відсутності порушення є і той факт, що отримувачу, який звернувся за наданням послуги адресної доставки, були оформлені всі відповідні документи, що підтверджують замовлення, розрахунок, отримання адресного замовлення у закладі «Склад. Пункт адресної доставки замовлень». Також вказала, що протокол складено без її захисника, про якого вона подала клопотання, яке не було задоволено. У вчиненні адміністративного правопорушення винною себе не вважає та зазначає, що не володіє достатніми знаннями у галузі законодавства про адміністративні правопорушення, вважає, що було порушено її права на отримання необхідної кваліфікованої правової допомоги при притягненні до адміністративної відповідальності, зокрема, для складання й написання ґрунтовних заперечень та пояснень, надання додаткових документів, встановлення необхідних фактів (9-10).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного

правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 2 ст. 278 КпАП України суддя перевіряє правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Основним доказом у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку є протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозицією ч. 1 ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Отже, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що 22.11.2020 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_1 знаходячись в приміщенні магазину «Ева» за адресою: м. Слов`янськ, вул. Банківська, буд. 79 а, здійснювала приймання відвідувачів у сфері торгівельного та побутового обслуговування населення, чим порушила п.п.4 п.10 постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До скасування карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2», на усій території України з 01 серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року встановлено карантин.

Постановою КМУ від 11.11.2020 року №1100 внесено зміни до Постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Підпункт 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 641було викладено в наступній редакції від 13.11.020 року (чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 22.11.2020 року) на території України на період дії карантину забороняється перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО Партнерство заради миру, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що п.п.4 п.10 вказаної постанови не має жодного відношення до обставин, викладених в протоколі від 22.11.2020 року, тобто ніяким чином не стосується інкримінованого ОСОБА_1 діяння.

Враховуючи вищенаведене, посилання особи, яка складала протокол на порушення ОСОБА_1 п.п. 4 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020 року є невірним, а тому не може ставитися останній у провину.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 15 Постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 (в редакції постанови КМУ від 11.11.2020 року №1100) встановлено додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. інші заборони («карантин вихідного дня»), проте вказані

заборони стосуються саме суб`єктів господарювання, а тому суб`єкт адміністративного правопорушення в даному випадку має бути спеціальним.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч.2 ст.3 Конституції).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про національну поліцію» Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Частиною 7 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376 встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне затримання посадова особа, що його здійснює, роз`яснює особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та пунктів 2, 10 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1363, під час складання протоколу про адміністративне затримання особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, роз`яснюється її право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з частиною першою ст. 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про

своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Право на правову допомогу гарантовано ст.59 Основного закону України, відповідно до якої кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 про надання їй правової допомоги, проте особі, що притягається до адміністративної відповідальності при складанні даного протоколу не було надано можливості скористатися допомогою адвоката.

З вищевикладеного слідує, що посадовою особою Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 074244 від 22.11.2020 року було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений вищевказаним законодавством України, та порушено право на захист ОСОБА_1 , гарантоване Конституцією України.

Згідно приписів Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Конвенції) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький