Справа№ 519/224/20
П О С Т А Н О В А

06.10.20 року м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Лемець С.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України,

місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП

Встановив:

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду встановлено, що ОСОБА_1 , яка припинила діяльність на посаді заступника начальника секретаріату директора Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Южний» будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, а саме особою яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч.1 статті З Закону України «Про запобігання корупції», як особа, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин подала 29.03.2019 року декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу - «перед звільненням» за період неохоплений раніше поданими деклараціями. Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За вказаним фактом був складений протокол №59/2020 від 25.02.2020.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 13.03.2020 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП України направлено до Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для доопрацювання та усунення недоліків.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 28.07.2020 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП України повторно направлено до Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для доопрацювання та усунення недоліків.

25.09.2020 до Южного міського суду Одеської області з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судове засідання 06.10.2020 адвокат ОСОБА_1 Зубрицький О.О. не з`явився, надав до суду клопотання, яке просить розглядати у його відсутність та у відсутність ОСОБА_1 , про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП

В судовому засіданні Прокурор Папертний М.Л. не заперечував проти задоволення клопотання та вважав, що воно повинно бути вирішене судом з урахуванням матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, частиною 4 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст.8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до висновку Науково-консультативної ради при ВАСУ від 07.11.2017 року, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Такий висновок узгоджується і з правовою позицією, викладеною у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією».

Положеннями ст.248 КУпАП передбачено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що практика ЄСПЛ не містить конкретних вимог щодо того, яким тривалим має бути строк притягнення до відповідальності, у тому числі до адміністративної, залишаючи це питання на розсуд держави, у першу чергу, законодавця. Проте на думку ЄСПЛ, держави повинні встановити такі строки, при цьому відповідні норми мають відповідати критеріям якості та передбачуваності, що накладає певні обмеження під час їх тлумачення таке тлумачення має бути виключно послідовним роз`ясненням правил кримінальної, адміністративної чи іншої відповідальності, яке повинно бути сумісним з сутністю правопорушення та може бути розумно передбачуваним (див.: OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia, §571).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В той же час, Верховий Суд у своїй постанові від 03.05.2018 у справі № 522/116/14-к (провадження № 51-2197км18) підтримав позицію судів, коли останні у судовому рішенні про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не викладають висновків щодо винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Також суд звертає увагу, що матеріали справи містять повідомлення Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відносно ОСОБА_1 за вихідним № 6083/21/157/18 від 17.10.2018 (а.с. 26), тоді як протокол відносно останньої складений уповноваженою особою 25.02.2020.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 25.02.2020 зазначено, що часом вчинення адміністративного правопорушення є 29.03.2019, а датою виявлення даного правопорушення є дата складання цього протоколу, а саме 25.02.2020.

Днем закінчення передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення, в такому разі, слід вважати 25.08.2020.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст. 38, 247, 283, 284 КпАП України, суддя

Постановив:

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП України у відношенні ОСОБА_1 провадженням закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуть до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Южний міський суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Южного міського суду Сергій ЛЕМЕЦЬ