КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Сальникова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Сальникова В.В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно постанови, 31.03.2020 о 08 год. 10 хв. по просп. Академіка Палладіна, 31, ОСОБА_1 здійснював спеціальні нерегулярні пасажирські перевезення автомобілем «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом: станція метро «Академмістечко» - вул. Антонова, 1-А, без спеціального дозволу, чим порушив вимоги п.п. 4 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Сальников В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно дослідив всі обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні, що призвело до прийняття незаконного рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт зазначає, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові стосовно ОСОБА_1 не відповідають дійсності, оскільки останній 31.03.2020 року, керуючи автомобілем «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1 ,не здійснював приміських чи міжміських пасажирських перевезень, а здійснював особисту поїздку в межах міста Києва разом зі своєю дружиною та сусідкою, які у своїх поясненнях наданих працівникам поліції підтвердили зазначені водієм ОСОБА_1 обставини про те, що останній переганяв керований ним транспортний засіб до місця ремонту та по дорозі підвозив свою дружину та сусідку.

Також вказує, що за приписами підпункту 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції постанови КМУ від 26.03.2020 року №239, заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, однак матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 спеціальних нерегулярних пасажирських перевезень у приміському, міжміському, внутрішньообласному або міжобласному сполученні і керований ним транспортний засіб «Богдан» не мав жодних ознак рейсового чи маршрутного транспортного засобу (таблички, номера маршрутів, ціни поїздки чи реклами).

Крім цього, апелянт посилається на порушення працівниками поліції вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року) при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а також звертає увагу, що зазначені у протоколі дії ОСОБА_1 не порушують заборон встановлених Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції постанови КМУ від 26.03.2020 року №239, яка була чинною на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому діянь.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.с. 29), ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, а тому, враховуючи присутність в судовому засіданні його захисника - адвоката Сальникова В.В., апеляційний суд, відповідно до положень ч.6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення захисника Сальникова В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При розгляді справи слід з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушені ним вимог п.п. 4 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно диспозиції ст. 44-3 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Також слід зазначити, що стаття 44-3 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

За змістом положень ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №678141 від 31.03.2020 року, додані до цього протоколу фотоматеріали, а також пояснення самого ОСОБА_1 надані в судовому засіданні, як на докази винуватості останнього у порушенні ним вимог п.п. 4 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року (в редакції постанови КМУ №215 від 16.03.2020 року), обмежився лише їх перерахуванням, не розкриваючи суті цих доказів.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, за порушення ним вимог п.п. 4 п. 2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови КМУ №215 від 16.03.2020 року), який 31.03.2020 о 08 год. 10 хв. здійснював спеціальні нерегулярні пасажирські перевезення автомобілем «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом: станція метро «Академмістечко» - вул. Антонова, 1-А, без спеціального дозволу.

Проте, станом на 31.03.2020 року чинною була інша редакція вказаної Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, зі змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №239 від 25.03.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції постанови КМУ №239 від 25.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 до 24 квітня 2020 року встановлено карантин.

Згідно підпункту 4 пункту 2 цієї Постанови - заборонено до 24.04.2020 року регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення легковими автомобілями; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ; міськими електричними (трамвай, тролейбус) та автомобільними транспортними засобами, що здійснюють регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, в тому числі в режимі маршрутного таксі, за умови дотримання певних вимог перевезення пасажирів.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не містять достатніх та належних доказів на підтвердження порушення останнім вимог п.п. 4 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року (в редакції постанови КМУ №239 від 25.03.2020 року), а складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 31.03.2020 року в даному випадку не можна вважати належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, за приписами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Проте, викладена у протоколі суть вчиненого правопорушення не порушує заборон встановлених Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції постанови КМУ від 26.03.2020 року №239, яка була чинною на час вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому діянь.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, і під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення суддею не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 280 КУпАП, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Сальникова В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова