Справа №639/22/20
Провадження №3/639/105/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Кісь Д.П., за участі: секретаря судового засідання Крбеян К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Кондри Ю.І.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. РябківкаЧутівського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

19.12.2019 року о 16 год. 25 хв. у м. Харків по вул. Велика Гончарівська, 16, ОСОБА_1 , порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: керував транспортним засобом «ЗАЗ 110558-42» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кондра Ю.І., заперечували проти накладення стягнення, просили провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сторона захисту посилалась, зокрема, на те, що було порушено процедуру скаладання адміністративного матеріалу, а докази, які долучені до протоколу є недопустимими.

При цьому ОСОБА_1 пояснив, що 19.12.2019р. у вечорі керував автомобілем, у нього не був увімкнено ближнього світла фар, але були включені підфарники. Через це він був зупинений працівниками патрульної поліції, стосовно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, яку він надав для огляду в судовому засіданні, а саме постанову серії ЕАК №1881135 від 19.12.2019р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п. 19.1. «а» ПДР. Вказаний штраф ним був сплачений. В ході спілкування з працівниками поліції останні почали висловлювати думку, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору або у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», проте він відмовився від проходження вказаного огляду, адже був впевнений, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Дії працівників поліції щодо винесення вищезазначеної постанови та складання стосовно нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 в адміністративному та/або судовому порядку не оскаржував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Системний аналіз вищезазначених положень КУпАП дає підстави вважати, що, керуючись законом, суддя зобов`язаний оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогуполіцейського пройти в установленому порядку медичнийогляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичногочиіншогосп`янінняабоперебуванняпідвпливомлікарськихпрепаратів, щознижуютьувагу та швидкістьреакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Так, частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім пояснень самого ОСОБА_1 , який фактично визнав факт керування ним 19.12.2019 року автомобілем «ЗАЗ 110558-42» номерний знак НОМЕР_1 , його зупинку працівниками патрульної поліції через порушення правил користування світловими приборами та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження наявними в матеріалах справи та дослідженими доказами в їх сукупності, а саме:

-змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №178643 від 19.12.2019 року, який складений компетентною особою та відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.12.2019 року, які кожний окремо зазначили, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ 110558-42» номерний знак НОМЕР_1 тавід проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився;

-відеозаписами з камер нагрудних реєстраторів працівників патрульної поліції від 19.12.2019 року, на яких зафіксовано, наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, порушення мови; що ОСОБА_1 були роз`яснено його права, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; визнання ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом та його зупинку працівниками патрульної поліції за відповідне порушення правил користування світловими приборами; відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору та у відповідному закладі охорони здоров`я; складення протоколу стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, ознайомлення з його змістом та підписання ним протоколу. З вказаних відеозаписів не вбачається порушення працівниками поліції законодавства, яким регламентовано порядок виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та складання відповідного адміністративного матеріалу;

-фактом відсторонення ОСОБА_1 19.12.2019 року від керування автомобілем «ЗАЗ 110558-42» номерний знак НОМЕР_1 та передачею автомобіля ОСОБА_4 .

Щодо доводів захисту про відсутність належних та допустимих доказів знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004р. №1906-IV та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. №3477-IV стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, надавши оцінку вищезазначеним доказам на предмет належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку приходжу до висновку, що цими доказами доведено скоєння ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом не встановлено даних, які б виключали наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, у зв`язку з чим вважаю можливим призначити порушнику адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Окрім цього згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 130, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 (шістсот)неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять ) гривень 40 (сорок) копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.П. Кісь