Справа №463/7347/20
Провадження №3/463/1627/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , працюючи на посаді директора філії «Львівський молочний комбінат», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.4 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виявлене 29 липня 2020 року, а саме порушив:

- вимоги частини четвертої статті 96 КЗпП України, частини четвертої статті 6 ЗУ № 108, так: тарифна сітка (схема посадових окладів) не була сформована на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), а саме відповідно до штатного розпису, який діяв станом на 29 липня 2020 року (затвердженого наказом від 10 квітня 2020 року) посадовий оклад двірника, старшого мікробіолога, майстра був встановлений у розмірі 4723 грн;

- вимоги частини першої, третьої статті 115 КЗпП, частини першої, третьої статті 24 ЗУ № 108 - виплата заробітної плати у Філії «Львівський молочний комбінат» проводилась рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів і пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так: - виплата заробітної плати працівникам Підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за лютий 2020 року була проведена одним платежем 12 червня 2020 року відповідно до відомості на виплату готівки №39 від 12 червня 2020 року; виплата заробітної плати працівникам підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за березень 2020 року була проведена одним платежем 16 липня 2020 року відповідно до відомостей на виплату готівки №51 і 127 від 16 липня 2020 року та 17 червня 2020 року відповідно до відомості на виплату готівки №95 від 17 червня 2020 року; виплата заробітної плати працівникам підприємства за червень 2020 року була проведена 22 липня 2020 року відповідно відомостей на виплату готівки №104, 105, 106, 107, 108, 109 від 22 липня 2020 року. Станом на 29 липня 2020 року виплату заробітної плати працівникам підприємства за першу половину липня 2020 року не було проведено;

- вимоги частини четвертої статті 115 КЗпП України, статті 21 ЗУ № 504, а саме: заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачувалась пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, згідно з наказом №19 від 30 червня 2020 року, працівнику ОСОБА_1 було надано щорічну відпустку з 1 липня 2020 року, однак виплату заробітної плати за час щорічної відпустки вказаному працівникові було проведено 13 липня 2020 року відповідно до відомості на виплату готівки №130 від 13 липня 2020 року;

- вимоги частини першої статті 116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, не провадилась в день звільнення, а саме: працівника підприємства ОСОБА_3 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №28-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 16 липня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №51 від 16 липня 2020 року; працівника підприємства ОСОБА_2 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №35-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 16 липня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №127 від 16 липня 2020 року; працівника підприємства ОСОБА_4 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №31-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 17 червня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №95 від 17 червня 2020 року;

- вимоги частини першої статті 117 КЗпП України, а саме: у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачувався середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, так: працівника підприємства ОСОБА_3 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №28-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 16 липня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №51 від від 16 липня 2020 року; працівника підприємства ОСОБА_2 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №35-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 16 липня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №127 від 16 липня 2020 року; працівника підприємства ОСОБА_4 було звільнено з роботи 30 березня 2020 року відповідно до наказу №31-к від 30 березня 2020 року, однак всі належні при звільненні кошти вказаний працівник отримав 17 червня 2020 року, відповідно до відомості на виплату готівки №95 від 17 червня 2020 року; адміністрацією підприємства станом на 29 липня 2020 року не було забезпечено нарахування і виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку працівникам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ;

- вимоги статті 34 ЗУ № 108, а саме компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, не провадилась. Так, при наявності підстав при виплаті у червні, липні 2020 року нарахованої, але не виплаченої своєчасно заробітної плати за лютий, березень 2020 року, не було проведено нарахування компенсації втрати частини зарплати у зв`язку із порушенням строків її виплати з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав, вказав що на даний час вже не працює, працював директором філії «Львівський молочний комбінат» до 1 вересня 2020 року. Пояснив, що в час проведення перевірки підприємство було в процесі ліквідації, тому були заборгованості, на даний час всі заборгованості вже закриті, підприємство перепродано іншому власнику.

Вина у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, стверджується протоколом про адміністративне правопорушення №ЛВ14024/894/АВ/П/ПТ від 29 липня 2020 року, актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛВ14024/894/АВ від 29 липня 2020 року, поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні.

Вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, особу правопорушника, тяжкість скоєного, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 124, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. (п`ятсот десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 1020 грн. (одну тисячу двадцять гривень).

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.