Справа № 750/4797/20 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/251/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, з 3 групою інвалідності внаслідок аварії на ЧАЕС, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, 04 червня 2020 року, о 15 год. 50 хв., по вул. 1-го Травня, 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyndai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 04 червня 2020 року, о 15 год. 50 хв., у м. Чернігові, на перехресті вул. 1-го Травня, 50 вул. М.Михновського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyndai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 ,який рухався другорядною дорогою та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав переваги в русі тролейбусу «ПМЗ-Т2», інвентарний номер 470, який рухався по головній дорозі, по вул. 1-го Травня, зі сторони вул. Грибоєдова в напрямку проспекту Перемоги, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.11 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, оскільки в основу постанови лягли наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які не мали під собою реального підґрунтя, оскільки запах алкоголю працівники почути не мали змоги, так як всі перебували в масках, а інші ознаки, такі як порушення координації рухів, були реакцією на стресову ситуацію яка сталася внаслідок ДТП за його вини, яку він визнав. При цьому звертає увагу суду на те, що працівниками поліції хоча і роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак в шоковому стані він не розумів цього. Просить враховуючи те, що він є військовим пенсіонером, інвалідом 3 групи, учасником ліквідації на ЧАЕС І категорії, має матір похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги, необхідність користування транспортним засобом для поїздок по місту та на профілактичні лікування, в тому числі і до інших регіонів країни, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за малозначністю діяння, з винесенням усного зауваження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинених адміністративних правопорушень та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яка в даному випадку ніким з учасників справи про адміністративне правопорушення не оскаржується, та ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 №404951 та № 142027 від 04 липня 2020 року (а.с. 5, 20);

- відомостями, що містяться на схемі ДТП (а.с. 21);

- даними акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого такий огляд не проводився (а.с. 6);

- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до даного яких огляд вказаної особи не проводився (а.с. 7);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , які вказали на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 8,9);

- даними розписки ОСОБА_4 , який зобов`язався доставити транспортний засіб ОСОБА_1 на стоянку за місцем проживання останнього (а.с. 10);

- переглянутим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 12).

Вищевказаним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення ОСОБА_1 норм ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в поданій апеляційній скарзі заперечував факт порушення ним п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції визнав свою вину в тому, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку під час ДТП, так як перебував у стресовому стані, та щиро розкаявся у вчиненому.

Крім того, вказав на те, що на його утриманні знаходиться мати похилого віку, ОСОБА_5 , 1935 року народження, яка потребує постійного медичного догляду, який він їй забезпечує, користуючись своїм автотранспортом, так як в родині є єдиним водієм. При цьому, на підтвердження вищезазначеного надав довідку з медичної установи КНП «Чернігівська міська лікарня №1» про те, що ОСОБА_5 , 1935 року народження за своїм станом здоров`я потребує догляду та надання соціальних послуг, внаслідок втрати здібностей до самообслуговування, терміном безстроково.

Виходячи з цього, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, на думку апеляційного суду, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке було вчинено хоча і в межах населеного пункту, однак не завдало значної шкоди , а також враховуючи особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, що свідчить про те, що він веде законослухняний спосіб життя, є інвалідом 3 групи внаслідок аварії на ЧАЕС, ступінь вини, його вік та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із закриттям провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий та сімейний стан, ступінь вини та вважає за необхідне накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП - скасувати в частині притягнення до покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач