Провадження № 3/679/598/2020
Справа № 679/1091/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Гавриленко О.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Загребельного Віталія Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Нетішинського ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницької області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора КП НМР «Торговий центр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АПР18 №690223 від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 30 липня 2020 року в м. Нетішин перебуваючи на посаді директора КП НМР «Торговий центр» не вжив заходів щодо поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, чим порушив вимоги пп.1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Загребельний В.В. в судовому засіданні також вказав на відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зокрема останній зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та додатку до нього зазначено, що ОСОБА_1 порушений підпункт 1 пункт 3 постанови КМУ №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року, проте відповідно до цього пункту на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Однак, ні означеним протоколом, ні додатком до нього, ані іншими допустимими доказами не визначено в якому громадському будинку, споруді, громадському транспорті ОСОБА_1 як відвідувач таких закладів перебував без вдягнутих заходів індивідуального захисту. Вказана норма встановлює відповідальність саме для відвідувачів громадських будинків, споруд, громадського транспорту, проте не стосується посадових осіб таких громадських місць. Водночас як вбачається з протоколу, останній складений відносно ОСОБА_1 як посадової особи КП НМР «Торговий центр», а не як щодо відвідувача.

Окрім того, захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_1 інкриміновано не вжиття заходів щодо розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, проте, таке діяння як невжиття заходів щодо розповсюдження вищевказаної хвороби не входить до об`єктивної сторони будь-якого правопорушення, в тому числі передбаченого пп.1 п. 3 Постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392 та не є подією жодного адміністративного правопорушення.

Також захисник зауважив на тому, що постановою Нетішинського міського суду від 28 серпня 2020 року було зобов`язано Нетішинське ВП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області зазначити назву, пункт чи підпункт постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року, проте такі зауваження суду були залишені відділом поліції поза увагою. Вказане в свою чергу свідчить про порушення вимог ст. 256 КУпАП при складанні протоколу та визначення суті адміністративного правопорушення. При цьому, зважаючи на те, що назва означеної постанови зазнавала змін.

Захисник Загребельний В.В. в судовому засіданні також вказав на недопустимість такого доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, як довідка Славутського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Хмельницькій області. Оскільки при складенні такої управління не дотрималось вимог пунктів 1.1, 1.2, 4.4, 5.11 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, зокрема вимоги до оформлювання документів, ДСТУ 4163-2003, яка затверджена наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №55, зокрема в довідці відсутні її реквізити: назва організації, назву виду документа, дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис.

Також захисник вказав, що в преамбулі означеної довідки зазначено, що було здійснено комісійне обстеження у складі шести осіб, проте, наявні підписи лише двох посадових осіб Славутського районного управління ГУ Держпродспоживслужби, що, на його переконання, додатково викликає сумнів в достовірності такої довідки та об`єктивності викладених порушень.

Звернув увагу захисник і на те, що у означеній вище довідці зазначено, що комісійне обстеження здійснюється «з метою перевірки виконання постанови КМУ №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року. Поряд з тим, якщо дійсно довідка складалась 30 липня 2020 року, то станом на вказану дату така постанова не була чинною.

Окрім того, захисник зазначив, що Славутське районне управління ГУ Держпродспоживслужби у Хмельницькій області при проведенні обстеження не діяло у спосіб та у відповідності до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема не зареєструвалось у Журналі реєстрації заходів державного нагляду (контролю) за його наявності у КП НМР «Торговий центр», перед початком позапланового заходу ОСОБА_1 , як посадовій особі КП НМР «Торговий центр» не були доведені до відома підстави позапланового заходу та вручені копії відповідних посвідчень (направлень) на проведення позапланового заходу та в управління був відсутній наказ та направлення (посвідчення) на перевірку КП НМР «Торговий центр».

На підставі наведеного захисник просив провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та події самого правопорушення.

Суддя заслухавши ОСОБА_1 та його захисника адвоката Загребельного В.В., дослідивши матеріали справи дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приписи статті 44-3 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст. 29 цього Закону України карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на 30 липня 2020 року) на усій території України з 22 травня 2020 року по 31 липня 2020 року продовжено карантин встановлений постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS- CoV-2» та введено певні обмеження, заборони тощо.

Зокрема підпункт 1 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року вказує на заборону з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №690223 від 06 серпня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 30 липня 2020 року в м. Нетішин перебуваючи на посаді директора КП НМР «Торговий центр» не вжив заходів щодо поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, чим порушив вимоги пп.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392.

Поряд з цим пп.1.п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, передбачено заборону перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Однак, як убачається з протоколу, зокрема суті правопорушення, ОСОБА_2 ставиться у вину не вжиття заходів щодо поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, що не відповідає змісту пп.1.п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення невірно визначена об`єктивна сторона правопорушення, що є обов`язковою складовою складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ, а порушення вимог інших нормативних актів у вину ОСОБА_2 не ставилось.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №690223 від 06 серпня 2020 року, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №690223 від 06 серпня 2020 року складений невірно, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також замінювати суб`єкта правопорушення. Також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суддя звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення працівником поліції зазначена як така, що ОСОБА_1 30 липня 2020 року в м. Нетішин перебуваючи на посаді директора КП НМР «Торговий центр» не вжив заходів щодо поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, чим порушив вимоги п.п.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392.

Поряд з цим, на переконання судді, таке діяння як невжиття заходів щодо розповсюдження вищевказаної хвороби не входить до об`єктивної сторони будь-якого правопорушення, в тому числі передбаченого пп.1 п. 3 Постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392 та не є подією жодного адміністративного правопорушення. В зв`язку з чим суддя погоджується з твердженням захисника з даного приводу.

Також суддя погоджується з аргументами захисника з приводу того, що долучена до протоколу про адміністративне правопорушення довідка Славутського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Хмельницькій області є неналежним доказом у справі з підстав зазначених останнім.

Окрім того, означена довідка містить та посилання на постанову головного лікаря «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів з торгівлі на ринках на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 02 червня 2020 року та Протокол позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Хмельницької ОДА №3 від 12 березня 2020 року, на виконання яких було проведено комісійне обстеження та виявлено ряд порушень у КП НМР «Торговий центр», проте у протоколі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_2 такі порушення не ставились.

Водночас суддя не погоджується з твердженнями захисника з приводу того, що у означеній вище довідці Славутського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Хмельницькій област міститься посилання на постанову КМУ №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року, яка станом 30 липня 2020 року не була чинною, оскільки така була чинною на означену дату. Поряд з цим суддя звертає увагу, що постановою «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №641 від 22 липня 2020 року було скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», однак така постанова набула чинності 01 серпня 2020 року.

Отже, виходячи з вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

У зв`язку з цим, суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Гавриленко