Справа №491/845/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі:головуючого судді Желяскова Олега Олександровича
за участю:секретаря судового засідання Гула О.Р.,
особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
прокурора Барбанягра І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Полезне Валикомихайлівського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 1 березня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Ананьївської міської ради, протягом року не притягувалася до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської міської ради, тобто посадовою особою місцевого самоврядування, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 19 серпня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2020 року №504/2020 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явилася за викликом до Ананьївського районного суду Одеської області та їй було вручено пам`ятку про її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що у 2018 році вона у визначені законом строки заповнила на сайті НАЗК декларацію за 2017 рік, в подальшому на основі зазначеної декларації вона заповнювала декларацію за 2018 рік, яку подавала у 2019 році. Також, ОСОБА_1 зазначила, що вона щорічно у встановлені законом строки подає щорічні декларації. При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що дійсно в 2018 році вона не перевірила, чи було оприлюднено її декларацію за 2017 рік в Єдиному реєстрі декларацій. На даний момент в неї нема доказів того, що вона своєчасно подала щорічну декларацію за 2017 рік, після виявлення факту відсутності зазначеної декларації в реєстрі, у 2020 році вона подала декларацію за 2017 рік, проте будь-яких відомостей про причини того, чому вона не була опублікована у реєстрі в 2018 році та не потрапила до реєстру, зокрема шляхом запиту до НАЗК вона не отримувала. У зв`язку з чим вона частково визнає свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яка полягає в тому, що нею не було вжито заходів до перевірки надходження декларації до реєстру, у зв`язку з чим просить суд обмежитись накладенням на неї стягнення у вигляді попередження.

Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області у судовому засіданні зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджена матеріалами справи, а також її власними поясненнями. При цьому, враховуючи визнання ОСОБА_1 вини, її розкаяння, особу та майновий стан, вважав за доцільне призначення ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, на запитання головуючого у справі про те, коли саме було вчинено правопорушення прокурор повідомив, що на його думку 1 квітня 2018 року, проте вважає, що строки накладення адміністративного стягнення в даному випадку слід обчислювати з моменту виявлення правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності має бути закрите, виходячи з наступного.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2020 року №504/2020 (а.с.4-12) вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Ананьївської міської ради, тобто посадовою особою місцевого самоврядування, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 19 серпня 2020 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

З матеріалів справи вбачається, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Полезне Валикомихайлівського району Одеської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 1 березня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.17-19); картки платника податків №1506-14-00633, виданої 25 липня 2014 року Ананьївським відділенням Любашівської ОДПІ ГУ Міндоходів (а.с.20).

Згідно абзацу 1 примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Відповідно до частин 1-2 статті 4 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів». Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

З доданої до протоколу про адміністративне правопорушення копії Рішення Ананьївської міської ради від 4 листопада 2015 року №2-УІІ (а.с.25) вбачається, що Ананьївською міською радою 4 листопада 2015 року прийнято до відому інформацію Ананьївської міської виборчої комісії по виборах Ананьївської міської ради про підсумки виборів депутатів Ананьївської міської ради та визнання їх повноважень.

До зазначеного рішення додано копію інформації Ананьївської міської виборчої комісії по виборах Ананьївської міської ради про підсумки виборів депутатів Ананьївської міської ради та визнання їх повноважень (а.с.26-29), відповідно до якої депутатом Ананьївської міської ради обрано, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слід зазначити, що до матеріалів справи не додано жодного доказу відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією, тобто факту початку депутатських повноважень ОСОБА_1 проте зазначений факт учасниками справи не оспорювався.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 , як депутат Ананьївської міської ради є суб`єктом на, якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункт «б» пункту 1 частини 1 статті 3 зазначеного Закону, особою, яка відповідно до положень ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» має подавати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та відповідно ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона є бланкетною, оскільки лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, що вбачається зокрема з примітки до зазначеної статті.

Так, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання її поза строком, визначеним законом.

Як зазначалося ч.1 ст.45 Закону України визначено особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в супереч вимог Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом дії цього Закону, як депутат місцевої ради, декларацію за 2017 рік в строк до 1 квітня 2018 року не подала, чим порушила вимоги ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

Факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2017 рік підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру декларацій (а.с.30-36).

При цьому, другою необхідною складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17 «щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» зазначив, що під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що єдиною причиною несвоєчасного подання нею декларації є нездійснення перевірки надходження декларації до Єдиного державного реєстру декларацій та подальшого її оприлюднення в зазначеному реєстрі, що не може бути визнано поважною причиною.

З наведеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 вбачається, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

При цьому, частиною 4 статті 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП входить до глави 13-А «Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією», що свідчить про те, що стягнення за його вчинення на особу може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як зазначалося, частина 1 статті 172-6 КУпАП є бланкетною адміністративно-правовою нормою, оскільки лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, що вбачається зокрема з примітки до зазначеної статті.

Так, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання її поза строком, визначеним законом.

Як зазначалося ч.1 ст.45 Закону України визначено особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно Академічного тлумачного словника Української мови «СВОЄЧАСНИЙ» - який відбувається, здійснюється тоді, коли потрібно, в свій час.

ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання декларації за 2017 рік, яку відповідно до положень ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» вона мала подати у строк до 1 квітня 2018 року, не пізніше 00 годи 00 хвилин 31 березня 2018 року.

Тобто, закінчений склад адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, почав існувати в діях ОСОБА_1 з 1 квітня 2018 року.

З приводу того, чи є правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП триваючим, слід зазначити наступне.

Верховний Суд в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 роз`яснив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Схоже роз`яснення щодо триваючого правопорушення надано Міністерством юстиції України в листі від 1 грудня 2003 року №22-34-1465, в якому зазначено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Зі змісту зазначених роз`яснень вбачається, що для визначення проступку триваючим має існувати можливість припинення протиправного стану в якому перебуває суб`єкт, шляхом виконання ним свого обов`язку.

При цьому, частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання» корупції обов`язок суб`єкта визначено, як «щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством».

З наведеного вбачається, що зазначеною нормою фактично встановлюється два обов`язки для суб`єкту декларування ,а саме: 1) взагалі подати декларацію за минулий рік; 2) зробити це в строк до 1 квітня.

Законодавцем за порушення кожного з цих обов`язків визначено окрему відповідальність.

Так, частиною 1 статті 366-1 Кримінального кодексу України передбачено відповідальність за подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», або умисне неподання суб`єктом декларування зазначеної декларації, тобто зокрема за порушення першого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», який передбачає подання декларації за минулий рік взагалі.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто порушення другого обов`язку, передбаченого ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», який полягає у поданні декларації до 1 квітня.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначених норм вбачається, що порушення, визначеного ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», обов`язку подати декларацію взагалі, може бути в будь-який час усунено суб`єктом, зокрема шляхом подання відповідної декларації.

В той час, як порушення обов`язку подати декларацію в строк до 1 квітня, визначеного ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», є неможливим з огляду на те, що поновлення строків подачі декларації Законом України «Про запобігання корупції» не передбачене.

За наведених обставин, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17, правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП не може бути визнане триваючим, його склад та відповідно вчинення є завершеним з моменту неподання декларації в строк до 1 квітня року наступного за звітним.

Слід також звернути увагу на конструкцію норм частин 1 та 2 статті 38 КУпАП в яких початок обчислення строку накладення адміністративного стягнення з моментом виявлення правопорушення прямо пов`язаний законодавцем з тим, що правопорушення має бути триваючим.

В той час, як норми ч.4 ст.38 КУпАП момент виявлення правопорушення з тим, що таке правопорушення має бути триваючим, прямо не пов`язаний.

При цьому, як вбачається з наведеного ОСОБА_1 правопорушення було вчинено 1 квітня 2018 року.

Як зазначалося, згідно частини 4 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що з дня вчинення адміністративного правопорушення 1 квітня 2018 року до дня надходження протоколу про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2020 року №504/2020 до суду 25 вересня 2020 року, та його розгляду судом 6 жовтня 2020 року минуло понад 2 роки.

Пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За наведених обставин провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням, передбачених ч.4 ст.38 КУпАП, строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 38, 172-6, 221, 247, 283, 284 КпАП України,-

П о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 25 вересня 2020 року №504/2020 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Полезне Валикомихайлівського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 1 березня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Ананьївської міської ради, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи, строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.4 ст.38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Копію постанови направити або вручити ОСОБА_1 та прокурору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О.Желясков

Постанова вступає в законну силу „___ _______ 20__ року.