Справа № 635/8812/20
Провадження № 3/635/3308/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року суддя Харківського районного суду Харківської області Лук`яненко С.А., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

25 грудня 2020 року о 23 годині 40 хвилин в районі інформаційно попереджувальної таблички «УВАГА! Державний кордон України прохід заборонено №1050», а саме на польовій дорозі, яка веде до Державного кордону України на напрямку н.п.Борисівка (Укр) н.п.Сонцівка (РФ) Харківського району Харківської області прикордонним нарядом «прикордонний патруль» за спробу незаконного перетинання Державного кордону України було зупинено та оглянуто транспортний засіб ВАЗ «Ніва» реєстрайційний номер № НОМЕР_1 з товарами народного споживання у вигляді (коробок), в якому знаходився громадянин України ОСОБА_1 в складі групи осіб, чим своїми діями порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 при розгляді справи з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення погодився, вину визнав, щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.204-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а ч.2 вищевказаної статті за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.09.2013року № 898, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 жовтня 2013 року за № 1729/24261 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення» (надалі Інструкція) регулюються питання оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 розділу ІІ вищевказаної Інструкції складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до статті 222-1, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби мають право: військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань.

Відповідно до ч.1 розділу ІІ вищевказаної Інструкції доставляти осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби, до підрозділу чи органу Держприкордонслужби уповноважений увесь особовий склад Держприкордонслужби.

Отже, ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом під час виконання службових обов`язків з приводу чого складено відповідний протокол про адміністративне затримання від 25 грудня 2020 року.

Відповідно до ч.1 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

Отже, відповідно до Інструкції, строки складання протоколу порушено не було.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, як спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 111897 від 25 грудня 2020 року, даними протоколу про адміністративне затримання від 25 грудня 2020 року, протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 26 грудня 2020 року, фотосхемою місця виявлення особи при спробі порушення державного кордону України та переміщення товарів №26122020, фотосхемою виявлення товарів народного споживання №26122021, даними рапорту Інспектора прикордонного контролю-дозиметриста відділу прикордонної служби «Веселе» прапорщика Кетриш Є. від 25 грудня 2020 року, письмовими поясненнями інспектора прикордонної служби 1 категорії старшого оператора відділення технічних засобів охорони державного кордону прапорщика ОСОБА_2 та інспектора прикордонної служби 1 категорії оператора-навідника прапорщика ОСОБА_3 , а також письмовими поясненнями та поясненнями ОСОБА_1 при розгляді справи.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Матеріали справи не містять даних щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, яку суд визнає як щире каяття, вважаю необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання щодо конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Так, 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

З огляду на вищезазначене, відносноОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 статті 204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо власника транспортного засобу ВАЗ «Ніва» реєстрайційний номер № НОМЕР_1 , на якому здійснювалось перевезення товарів народного споживання

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору , що стягується з правопорушника, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 85, 283, 284, 285, 287 КУпАП, Законом України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без конфіскації знарядь та засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя С.А.Лук`яненко