Справа № 137/920/20
Провадження № 33/801/760/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Сільченка О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420,40 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Скарга мотивована тим, що суд посилається як на доказ на відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, однак, в постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП та суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.01.2019 у справі №428/2769/17; судом залишено поза увагою, що з водійського сидіння вийшов ОСОБА_2 і що останній в судовому засіданні підтвердив, що саме він керував транспортним засобом; судом не допитано свідків; сторона захисту має інформацію, що свідки є працівниками поліції; в постанові зазначено, що огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, однак, огляд проводився біля відділення поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №463726, складеного 30.07.2020 о 00 год. 56 хв. начальником СРПП №3 Літинського ВП капітаном поліції Власюком В.М., 30.07.2020 о 00 год. 40 хв. в смт Літин по вул. Вінницька водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6810», Arce-0199, Arce-5046, який показав 2,42 проміле, в присутності двох свідків, чим водій порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що кількісний показник результатів огляду на стан сп`яніння становить 2,42 проміле. В акті міститься підпис ОСОБА_1 в графі «З результатами згоден». Результати огляду засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).

У роздруківці приладу Drager «Alcotest 6810» зазначені результати огляду 2,42 проміле і міститься підпис ОСОБА_1 (а.с.2).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судом залишено поза увагою, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_2 , оскільки він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак, такі твердження не беруться судом до уваги, оскільки суд першої інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції та взявши до увагу таку позицію захисту встановив, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 .

Вказаний висновок суду першої інстанції є вмотивованим та ОСОБА_1 не спростований.

Твердження апелянта про невідповідність змісту постанови суду першої інстанції вимогам ст. 283 КУпАП в частині не зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, не беруться апеляційним судом до уваги за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова суду повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14 липня 2015 року внесені відповідні зміни, у тому числі до КУпАП.

Так, статтю 258 КУпАП «Випадки коли, протокол не складається» доповнено частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Тим самим Законом статтю 283 КУпАП після другої частини доповнено частиною такого змісту: «Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу».

З аналізу наведених вище норм вбачається, що вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, стосується лише постанов, які виносяться органами Національної поліції, оскільки відповідно до змін у ст.258 КУпАП у таких випадках протокол не складається, та постанова повинна містити деякі додаткові відомості, які зазвичай зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 24.01.2019 у справі №428/2769/17, на яку посилається апелянт, висловлена у справі за інших правовідносин (оскаржувалася постанова, винесена поліцейським на місці зупинки транспортного засобу), тому не береться апеляційним судом до уваги.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає, що судом не було допитано свідків, однак, з матеріалів справи слідує, що суд першої інстанції за клопотанням адвоката Сільченка О.В. викликав свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Від свідка ОСОБА_4 повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14), однак, він до суду не з`явився і причини неявки не повідомив.

Судова повістка про виклик до суду свідку ОСОБА_3 вручена не була і повернулася на адресу суду із відміткою пошти про невручення (а.с.15-16).

Повторного клопотання про виклик та допит свідків в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв, як і не заявляв такого клопотання в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що вказані свідки є працівниками поліції, тобто зацікавленими особами і не могли брати участь при проведенні огляду, є голослівними, оскільки не підтвердженні доказами.

Та обставина, що огляд проводився не на місці зупинки транспортного засобу, а біля відділення поліції не впливають на результати проведеного огляду.

ОСОБА_1 погодився з результатами проведено огляду, незгоди з його результатами, як і бажання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, не висловив.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення аргументував свій висновок щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними і суд апеляційної інстанції розцінює їх як намагання апелянта уникнути відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало