Номер провадження: 33/813/1491/20
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Загодіренка П.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Кравченка Ігоря Валентиновича на постанову Київського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2020 року про відмову в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2020 року провадження відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.213-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), було закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД № 000052 від 28 вересня 2020 року вбачається, що 01 вересня 2020 року начальник Першого Київського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Перший Київський ВДВС у м. Одесі) ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: неправомірно відмовив в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит вих.№28/8-20 від 26.08.2020 року адвоката Кравченка І.В., поданого в інтересах клієнта громадянина України - ОСОБА_3 .

Вищевказаним протоколом було встановлено, що адвокат Кравченко І.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 26.08.2020 року (далі Договір) надавав правову допомогу громадянину України клієнту ОСОБА_3 (а.с.10-11).

26 серпня 2020 року, з метою отримання інформації, необхідної для виконання зобов`язань за Договором, адвокатом Кравченком І.В. було направлено адвокатський запит за вих.№26/8-20 від 26.08.2020 року, адресований начальнику Першого Київського ВДВС у місті Одесі Кочмару В.В. (а.с.12-13).

У відповідь на даний адвокатський запит, листом за вих. №30307 від 01.09.2020 року за підписом начальника першого Київського ВДВС у м.Одесі Кочмара В.В. (а.с.14-15), в порушення вимог ст.24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відмовлено в наданні інформації у відповідь на адвокатський запит адвоката Кравченка І.В., з посиланням на те, що розгляд такого запиту неможливий у зв`язку з відсутністю належно посвідчених повноважень адвоката, як представника, а саме: не додано витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката, як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій.

У зв`язку з викладеними обставинами, 03.09.2020 року адвокат Кравченко І.В. звернувся до Ради адвокатів Одеської області із заявою про притягнення начальника Першого Київського ВДВС у м. Одесі ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 212-3 КУпАП (а.с.6-9).

На підставі вказаної заяви заступником голови Ради адвокатів Одеської області Козловим О.О. 28.09.2020 року був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, скоєне 01.09.2020 року ОСОБА_2 (а.с.1-5), який 21.10.2020 року був направлений на розгляд Київського районного суду м.Одеси, вих. № 462/019-20 (а.с.37).

Як було вказано вище, постановою Київського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2020 року провадження відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.213-3 КУпАП, було закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою суду, 01.12.2020 року адвокат Кравченко І.В. направив через Київський районний суд м.Одеси апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2020 року про закриття адміністративного провадження відносно начальника Першого Київського ВДВС у м.Одесі Кочмара В.В. скасувати, та постановити нову, якою визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 07.12.2020 року (а.с.58), тобто після спливу тримісячного строку з моменту вчинення адміністративного правопорушення для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 38 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративне правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При винесенні оскаржуваної постанови про відмову в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон № 1404-VІІІ) учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної власності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі ст. 176, 177 та 229 КК України, ст. 51-2 КУпАП.

Частинами 1 та 2 ст.15 Закону №1404-VIII передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №1404-VIII сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Повноваження адвоката, як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката, як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як представника сторони виконавчого провадження.

В даному випадку підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, стала відмова начальника Першого Київського ВДВС у м. Одесі ОСОБА_2 у наданні інформації на адвокатський запит адвоката Кравченка І.В. від 26.08.2020 року.

Диспозицією ч. 5 ст. 212-3 КУпАП передбачено наступний склад адміністративного правопорушення: неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

З матеріалів справи вбачається, що 26.08.2020 року адвокат Кравченко І.В. звернувся з адвокатським запитом до Першого Київського ВДВС у м.Одесі, начальник якого в наданні інформації на адвокатський запит відмовив у зв`язку з тим, що повноваження адвоката, як представника не посвідчені належним чином, а саме: до запиту не додано договір про надання правової допомоги, в якому зазначаються його повноваження як представника або обмеження його прав.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги Клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

В даному випадку, до поданого адвокатом Кравченком І.В. адвокатського запиту було додано посвідчену копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, посвідчену копію ордеру про надання правової допомоги, про що зазначено в додатках до адвокатського запиту.

Разом з тим, суд вказав, що оскільки адвокат Кравченко І.В. звернувся з адвокатським запитом в рамках виконавчого провадження, то начальник першого Київського ВДВС у м.Одесі Кочмар В.В. керувався Законом України №1404-VIII «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим надав лист-відповідь про відмову у наданні інформації за адвокатським запитом, в порядку, у межах та спосіб, визначений Законом України №1404-VIII. У відповіді адвокату Кравченку І.В. також було вказано, що у випадку надання відповідного витягу з договору, в якому зазначаються його повноваження, як представника або обмеження його прав, йому буде надано відповідь у встановлений чинним законодавством строк.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку фактично обидва учасники провадження: і начальник першого Київського ВДВС у м. Одесі Кочмар В.В. і адвокат Кравченко І.В., що діяв в інтересах свого клієнта ОСОБА_3 , керувались нормами спеціальних законів, що регулюють їхню діяльність, які не мають переваги у їхньому застосуванні один перед одним.

Разом з тим, суд дійшов правильного висновку, що у вказаній ситуації адвокат Кравченко І.В. звернувся з адвокатським запитом до начальника Першого ВДВС Кочмар В.В. саме в інтересах клієнта - божника, в рамках виконавчого провадження, виконуючи функції представника боржника по виконавчому провадженню, тобто між учасниками провадження склались правовідносини, що регулювались процедурою примусового стягнення, а тому ОСОБА_2 правомірно застосував норми ст. 16 та ч. 1 ст. 19 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» та відмовив у наданні інформації на адвокатський запит, оскільки відповідно до вказаного Закону повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору.

Вищевикладені висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються з Листом Міністерства юстиції України № 9257/20.4.1/32-20 від 15.12.2020 року, направленим для врахування в роботі начальнику відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та начальникам територіальних відділів державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (а.с.85-87).

Апеляційний суд зазначає, що вказаний Лист виданий після виниклих правовідносин, однак вказує на дотримання в своїй роботі співробітникам ВДВС м. Одеси вимог чинного законодавства під час розгляду запитів адвокатів.

Так, згідно вказаного Листа права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження реалізуються відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Згідно з ч.3 ст. 16 вказаного Закону №1404-VIII, повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження.

Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Вказана стаття Закону є спеціальною нормою, яка врегульовує представництво сторін виконавчого провадження, зокрема повноваження адвоката як представника сторони виконавчого провадження, та визначає чіткий перелік документів, що маютьдодаватись до запиту адвоката.

Разом з тим нормами ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних ociб (за згодою таких фізичних осіб); представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Тобто Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» регулює відносини з подачі адвокатського запиту, як професійного права адвоката, визначеного п. 1 ст. 20 вказаного Закону.

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» регулює відносини з підтвердження повноважень адвоката, як представника сторони виконавчого провадження.

Аналізуючи норми вищезазначених законів слід дійти висновку, що однією із умов реалізації права адвоката як представника сторони виконавчого провадження є надання належним чином оформлених документів, які посвідчують повноваження адвоката як представника сторони виконавчого провадження, зокрема, договору або витягу з договору.

Разом з цим, у разі надходження до територіальних органів державної виконавчої служби запитів адвокатів щодо надання відповідної інформації не у межах здійснення виконавчого провадження, такі запити розглядаються у встановленому порядку та документи, що посвідчують повноваження адвоката як сторони виконавчого провадження не вимагаються.

Таким чином, для вирішення вказаної адміністративної справи слід з`ясувати, чи в межах виконавчого провадження здійснено адвокатський запит адвоката Кравченка І.В. на ім`я начальника Першого Київського ВДВС у м. Одесі Кочмара В.В.

Так, із тексту вказаного адвокатського запиту слідує, що до адвоката Кравченка І.В. звернувся громадянин ОСОБА_3 з питань надання правової допомоги у виконавчому провадженні, № 62887303 від 25.08.2020 року з примусового виконання постанови Управління патрульної поліції в Одеській області ДП 18 № 034214 від 23.07.2020 року про стягнення зі ОСОБА_3 штрафу у розмірі 510 грн., яке відкрито державним виконавцем Першого Київського ВДВС у м. Одесі Аскольдовим О.С. (а.с.12-13).

Саме з метою надання своєчасної, повної та якісної правової допомоги гр. ОСОБА_3 і був наданий вказаний адвокатський запит, про що вказано в самому тексті цього адвокатського запиту.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції, адвокат Кравченко І.В. просив звернути увагу на той факт, що у даному випадку він направляв адвокатський запит не як сторона виконавчого провадження, оскільки він не є ні стягувачем, ні боржником, а вчиняв дії, направлені на надання правової допомоги гр. ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з тим, що адвокат Кравченко І.В. не являється ні стягувачем, ні боржником у виконавчому провадженні, так як тоді він не міг би звернутись із адвокатським запитом в інтересах самого ж себе, як боржник чи стягувач, оскільки був би наділений виключно правами сторони виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому слід зазначити, що особливий порядок надання інформації чи копій матеріалів виконавчого провадження, коли сторонами виконавчого провадження виступають безпосередню адвокати, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

В даному випадку, як стверджується самим ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, ним вчинялись дії направлені на надання правової допомоги - гр. ОСОБА_3 , який був стороною виконавчого провадження, а саме: боржником у виконавчому провадженні №62887303, що також чітко визначено в самому адвокатському запиті від 26.08.2020 №26/8-20.

Твердження адвоката Кравченко І.В., а також його представника адвоката Загодіренка П.О. про те, що як мінімум три питання вищевказаного адвокатського запиту та надання копій відповідних документів, стосується лише первинної обробки виконавчого документа, та не мають жодного відношення до правовідносин, які виникають в процесі примусового виконання, а є виключно інформацією що створена органом державної влади в процесі виконання їх повноважень з реєстрації вхідної кореспонденції, не відповідають дійсності, оскільки в кожному питанні вищевказаного адвокатського запиту ставилась вимога щодо надання інформації та копії документів в конкретному виконавчому провадженні № 62887303, де боржником був клієнт адвоката Кравченка І.В. громадянин ОСОБА_3 .

Зазначені обставини також підтвердив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 , який також суду пояснив, що оскільки вся наявна у адвокатському запиті інформація містилась у виконавчому провадженні, то йому у всякому разі необхідно було надавати відповідь із матеріалів виконавчого провадження, а тому він діяв суворо у відповідності до вимог ст. 16 Закону № 1404-VІІІ.

Тобто доводи ОСОБА_2 про те, що загальні питання, які могли б ставитись лише для дотримання роз`яснень щодо порядку надходження, реєстрації та подальшої передачі виконавчих документів державному виконавцю, передбачені чинним законодавством, адвокатом Кравченком І.В. перед начальником Першого Київського ВДВС у місті Одесі Кочмарем В.В., не ставились, матеріалами справи не спростовані.

Зазначені обставини свідчать про те, що надання адвокатського запиту в межах виконавчого провадження № 62887303,відкритого у відношенні громадянина ОСОБА_3 , якому адвокат Кравченко І.В. надавав правову допомогу, здійснено саме в межах вказаного виконавчого провадження, про що адвокату Кравченку І.В. було безсумнівно відомо, оскільки в адвокатському запиті він посилався саме на вказане виконавче провадження № АСВП 62887303 від 25.08.2020 року.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що всі посилання адвоката Кравченка І.В. на те, що даний адвокатський запит був здійснений не у зв`язку з виконавчим провадженням, а в межах професійної діяльності адвоката, є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами.

Так, у відповіді від 01.09.2020 року начальник Першого Київського ВДВС у м. Одесі Кочмар В.В. вказав, що до адвокатського запиту від 26.08.2020 року № 26/8-20 не додано витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. У відповіді також зазначено, що оскільки повноваження адвоката не посвідчені належним чином, розгляд даного адвокатського запиту є неможливим.

Крім того, у відповіді також вказано, що у випадку надання вищевказаного договору про надання правової допомоги, адвокатський запит ОСОБА_1 буде розглянуто у встановлений чинним законодавством строк (а.с.14-15).

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що надаючи відповідь на вищевказаний адвокатський запит, начальник Першого Київського ВДВС у м. Одесі Кочмар В.В. діяв в межах своїх повноважень і у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, а тому суд правомірно закрив провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравченка Ігоря Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2020 року про закриття провадження на підставі п.1.ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28.12.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда