Справа № 466/2806/20 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/857/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Бобикайло Назара Ігоровича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, а також позбавити його права керування всіма видами транспортних засобів терміном на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень, 40 копійок.

Згідно постанови 06.04.2020 о 00:45 год. гр. ОСОБА_1 у м. Львові по вул. Замарстинівська-Липинського, керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі. Результат токсикологічного дослідження №2095 від 06.04.2020 - 1,35 % проміле, такими діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування покликається на те, що висновки суду першої інстанції є неправильними, оскільки суд не взяв до уваги його пояснення, подані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не дав їм належну оцінку та не спростував останніх. Вказує, що не керував транспортним засобом, а тому усі подані працівниками поліції докази не могли братись до уваги. Підкреслює, що працівники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом та не фіксували факт керування ним транспортним засобом, а прибули на місце лише тоді, коли його автомобіль перебував у несправному стані на проїзній частині. Також, апелянт звертає увагу, що раніше за працівників поліції прибула ОСОБА_2 , яка могла б могла підтвердити дану обставину в суді першої інстанції, однак суд відмовив у допиті даного свідка. Крім цього, вважає, що працівниками поліції порушено порядок направлення водія на огляд в закладі охорони здоров`я.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бобикайла Н.І., які просили задовольнити апеляційну скаргу, а постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, допитавши в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника свідка Дарчук Д.О., переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 256 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції мотивував його тим, що вина правопорушника підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 420864 від 08.04.2020, рапортом працівника поліції Пенкальської І.В. від 08.04.2020, відеоматеріалами та іншими матеріалами адміністративної справи.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи наступає за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, а також в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Також, згідно Розділу 1 Інструкції 1452/735, встановлено аналогічну процедуру огляду водія на стан сп`яніння.

Так, допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 пояснив, що він керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 . Разом з ним, на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_1 . Вказує, що дорогою автомобіль декілька разів виходив з ладу, а остаточно зупинився на перехресті вулиць Замарстинівська та Липинського, внаслідок чого ОСОБА_3 пішов додому по зарядний пристрій до акумулятора.

Допитаний ОСОБА_1 підтвердив пояснення ОСОБА_3 та вказав, що працівниками поліції не надано жодних доказів керування ним транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису події від 08 квітня 2020 року, що працівники поліції під`їхали до припаркованого автомобіля марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , який зайняв крайню ліву смугу руху, який як вияснилося перебував у несправному стані.

Свідків, які б ствердили факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 не встановлено.

Крім цього, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, хоча наявність такого відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року є обов`язковою.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи притягнутої до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич