ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді, 10 січня 2020 року о 23 год. 26 хв., ОСОБА_1 в м. Красногорівка по вул. Маяковського, 34, керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, хитка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначає, що працівники поліції зупинили його транспортний засіб та без пояснення причини зупинки, запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що він повідомив поліцейських, що перебуває у тверезому стані, проте дуже втомлений та поспішає додому.

Стверджує, що його не відстороняли від керування транспортним засобом після того, як у нього виявили ніби то ознаки алкогольного сп`яніння, що на думку апелянта, ставить під сумнів підозру у сп`янінні. Також додає, що копію протоколу йому не було вручено.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному розгляду. Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Як слідує з протоколу серії ДПР18 №050505 від 10.01.2020 р., ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: млява мова, хитка хода, тремтіння рук.

Працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, однак в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Викладені у протоколі обставини також підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях, з яких вбачається, що їх було запрошено в якості свідків того, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмовився проїхати до медичного закладу для виявлення стану алкогольного сп`яніння. При собі не мав посвідчення водія (а.с. 3, 4).

Хоча свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не допитувались судом, але письмові пояснення свідків є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, що на його думку, викликає сумніви наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності та спростовуються даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, де зроблено запис про те, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 був відсторонений, про що останній поставив свій підпис.

Крім того, із наданої в суді першої інстанції заяви ОСОБА_1 вбачається, що він свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся у вчиненому. Про визнання вини ОСОБА_1 також власноручно зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд повно та об`єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Хоча ОСОБА_1 вважав, що його було зупинено працівниками поліції безпідставно, але ж зазначена обставина ніяким чином не спростовує висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом з урахуванням правил, визначених ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 31 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова