Справа № 234/2255/20
Провадження № 3/234/787/20
ПОСТАНОВА

іменем України

10 лютого 2020 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Переверзева Л.І., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення ДЛРУ №123332 від 07.02.2020 року, який надійшов з Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце служби і посада: контролер першої групи комендантського відділення відділу організації повсякденної діяльності штабу Краматорського прикордонного загону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушенняДЛРУ №123332 від 07.02.2020 року з Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України відносно ОСОБА_1 про скоєння адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 недбало поставився до обов`язків військової служби, а саме: 30 січня 2020 року зобов`язаний був з`явитися з щорічної основної відпустки на військову службу у Краматорський прикордонний загін (в/ч 2382) за адресою: Донецька області ,м. Краматорськ, вул. Марата, 16 без поважних причин та доповіді безпосередньому начальнику. Фактично з`явився на військову службу 31 січня 2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав в повному обсязі, пояснив, що він дійсно не з`явився на військову службу з відпустки вчасно, оскільки не було білетів..

Згідно ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Разом з цим, судом відзначається, що відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період». Так, постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДЛРУ №123332 від 07.02.2020 року, іншими матеріалами справи, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП України, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у вигляді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 40-1, 172-15 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 2465, 00 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять,00 ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420, 40 (чотириста двадцять, 40) гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. І. Переверзева