Провадження № 3/161/3420/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 08 жовтня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Луцького ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП невідоме, не працюючої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №526987 від 14.07.2020, 14.07.2020 близько 19 год. 20 хв. у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила відносно матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме кричить, нецензурно виражається, погрожує, не дає доступу до квартири та виражається погрожує, не дає доступу до квартири та побутових речей відносно своєї матері, що може завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , що кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснивши, що її мати ОСОБА_2 може вільно пересуватися, зауважила, що нічого протиправного відносно матері не вчиняла (не погрожувала та нецензурно не виражалась), запевняла, що остання хоче, шляхом постійних складання протоколів, виселити її з квартири та здавати її.

Потрепіла ОСОБА_2 пояснила, що конфліктні відносини з ОСОБА_1 тривають з середини червня, дочка її не пускає на кухню приготувати їсти, донька «мовчки» виживає з квартири. Пояснює, що у той день вона почала стелити дивана, а донька порвала подушку , не даючи лягати спати, тому вона покликала поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (співмешканець потерпілої) пояснив, що ОСОБА_2 не має можливості приготувати їсти на кухні в своїй квартирі, зі сторони ОСОБА_1 відбувається постійне приниження. У той день теж мали місце образи від ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_2 . Наголосив на тому, що нецензурних слів ОСОБА_1 не вживала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (батько ОСОБА_1 ) пояснив, що 14.07.2020 він приїхав до дочки, бо вона плакала в телефон, казала про те, що неї чинять тиск мати зі співмешканцем. Вказує, що йому відомо про те, що конфлікт був через те, що донька викинула щось, а вони хотіли занести це назад у квартиру. Зазначає, що коли він прийшов у квартиру його не захотіли пускати. У його присутності ОСОБА_1 нецензурно не виражалась, ОСОБА_2 не була побита та вільно знаходилась у квартирі.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ст. 173-2 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , рапорт від 14.07.2020, інформаційну довідку з бази АРМОР.

Жодних інших доказів, таких як пояснення свідків, фото чи відео записи, тощо до протоколу не надані.

Враховуючи той факт, що потерпіла ОСОБА_2 є зацікавлено особою у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, її усні та письмові пояснення судом взяті до уваги, однак не можуть рахуватися основними доказами у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні наголосили, незалежно від одного, зауважили про те, що ОСОБА_1 не виражалася нецензурно та не заподіювала фізичної шкоди ОСОБА_2 .

Щодо заподіяння ОСОБА_5 насильства економічного характеру, то суд вважає необхідним наголосити на наступному.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З наданих до протоколу документів суд не встановив доведеність вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 домашнього насильства економічного характеру, а покази свідків, допитаних в судовому засіданні, незалежно один від одного, вказали на те, що ОСОБА_2 безперешкодно користувалася житлом, у якому проживає.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Виходячи зі змісту ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Тобто, адміністративне стягнення є індивідуалізованою мірою відповідальності, а тому може застосовуватися виключно до конкретно встановленої особи правопорушника.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Дослідивши усі наявні матеріали справи, з урахуванням наявності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 триваючих конфліктних міжособистісних відносин, суд приходить до висновку про те, що у справі відсутні достатні та належні докази вини ОСОБА_1 , а відтак у суду існує обґрунтований сумнів щодо причетності та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП України.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій