Справа № 177/1098/20
Провадження № 3/177/501/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. за участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шелудько А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

офіційно не працевлаштований, не є ФОП,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 на адресу суду надійшов матеріал у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 0009766 від 02.09.2020 слідує, що 02.09.2020 о 16:50 год, на 134 км + 500 м а/д Н-11, в Криворізькому районі Дніпропетровської області, ОСОБА_1 провадив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме надавав послуги внутрішніх перевезень пасажирів у кількості 20 осіб, за маршрутом «с. Ларіне - Кривий Ріг», на КТЗ «Mersedes-Benz» днз НОМЕР_2 , чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», вчинивши правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав, просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Суду пояснив, що 02.09.2020 він разом зі своїм братом ОСОБА_2 та сусідкою ОСОБА_3 , на автомобілі товариша ОСОБА_4 , поїхали до м. Кривого Рогу для здійснення покупок в гіпермаркеті «Епіцентр», оскільки разом з братом проводять ремонтні роботи у власності будинку. Сусідка попросилася під`їхати з ними, оскільки теж бажала закупити будівельні матеріали. Жодних коштів вони з неї не брали, допомогу надали по-сусідськи.

Зазначав, що за кермом КТЗ «Mersedes-Benz» днз НОМЕР_2 перебував його брат. Автомобіль без будь-якої підстави був зупинений працівниками поліції, після чого до них підійшли працівники Управління Укртрансбезпеки та повідомили про відпрацювання нелегальних перевізників пасажирів. Його брат повідомив, що вони перевезенням пасажирів не займаються, але працівники повідомили, що оскільки транспортний засіб обладнаний місцями для сидіння пасажирів, то вони здійснюють таке перевезення. Вони заперечували даний факт, просили залучити свідків, сфотографувати салон автомобілю в якому були відсутні пасажири, але працівники Укртансбезпеки проігнорували їх прохання. Між братом та працівниками Управління Укртрансбезпеки відбулася словесна сварка, атмосфера спілкування поступово загострювалася, у зв`язку з чим, побоюючись негативних наслідків, зокрема допущення застосування насилля, він підійшов до іншого працівника Управління Укртрансбезпеки, якому надав своє водійське посвідчення та документи на авто, після чого відносно нього було складено протокол за ч.1 ст. 164 КУпАП, хоча фактично він транспортним засобом не керував. Стверджував, що пояснення у протоколі писав зі слів працівника, який склав протокол.

Захисник Шелудько А.О. просив суд провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , будучи попередженим про відповідальність за дачу неправдивих показань, в ході судового засіданні підтвердив, що 02.09.2020 саме він керував автомобілем КТЗ «Mersedes-Benz» днз НОМЕР_2 , коли автомобіль було зупинено. Підтвердив, що і він, і брат запевняли працівників Укртрансбезпеки в тому, що перевезенням пасажирів не займаються, в салоні автомобіля були лише вони вдвох та їх сусідка ОСОБА_3 , яку вони погодилися підвезти до гіпермаркету «Епіцентр» у м. Кривому Розі, куди прямували самі за будівельними матеріалами. Наполягав на тому, що він вину у вчинені вказаного правопорушення не визнавав, наполягав на залучені свідків, зібранні доказів у вигляді фото пустого салону транспортного засобу, але працівники Укртрансбезпки його прохання не задовольнили, нав`язували власну позицію, у зв`язку з чим між ними виникла серйозна суперечка. Брат ОСОБА_1 не витримавши цього, надав працівникам Укртрансбезпеки власне водійське посвідчення та документи на автомобіль, власником якого є їх товариш, у зв`язку з чим на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, пояснень свідка ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі, за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Приймаючи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КУпАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

В підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано протокол про адміністративне правопорушення, в якому викладено обставини правопорушення, але в якому відсутні дані щодо свідків чи понятих вказаного правопорушення. Протокол містить письмові пояснення ОСОБА_1 щодо оформлення ним документів для перевезення пасажирів, але в ході судового засідання, будучи безпосередньо допитаним в судовому засідання ОСОБА_1 повідомив суду про обставини надання ним письмових пояснень зі слів працівника, який складав протокол. Він стверджував, що відповідні пояснення у протоколі надав побоюючись застосування насилля до його брата, який фактично керував транспортним засобом, але заперечував проти складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Суд приймає до уваги саме ті показання, які надані ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки вони безпосередньо сприймалися судом, були надані в присутності захисника та повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 .

До протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодних доказів, які б беззаперечно спростовували пояснення ОСОБА_1 , надані в судовому засіданні.

В підтвердження вини ОСОБА_1 , до протоколу про адміністративне правопорушення додано фото транспортного засобу та водійське посвідчення ОСОБА_1 , копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mersedes-Benz» днз НОМЕР_2 та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на вказаний автомобіль, оформлений ОСОБА_1 .

Однак, вказані докази в своїй сукупності не підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, оскільки ними не підтверджуються факти надання послуги з метою отримання прибутку, за що передбачена адміністративна відповідальність, оскільки будь-які докази цьому відсутні.

Сам протокол про адміністративне правопорушення, за своєю правовою природою, не є самостійними беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 . Він має оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами, а обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як встановлено судом, уповноважена особа при складені протоколу про адміністративне правопорушення не зазначила в протоколі свідків правопорушення, хоча згідно протоколу ОСОБА_1 здійснював перевезення 20 осіб.

Фото зовнішнього вигляду транспортного засобу, яке не відображає факт перевезення пасажирів, маршруту перевезення про який вказано у протоколі (Ларине-Кривий Ріг), а також документи на транспортний засіб підтверджують лише факт перебування ОСОБА_1 у вказаному транспортному засобі на відповідній правовій підставі та проведення страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу, що жодним чином не доводить факт інкримінованого правопорушення.

Витяги безкоштовних запитів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, додані до протоколу, суд не приймає до уваги, оскільки вони взагалі не містять інформації про особу, відносно якої формувався запит.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 164 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Беручи до уваги пояснення ОСОБА_1 отримані ним в ході судового засідання, пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про не доведення поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення передаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено та оголошено о 14:00 год 08.10.2020.

Суддя М.В.Березюк