Номер провадження: 33/813/1116/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.

за участю:

секретаря судового засідання Албрехта І.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року,-

встановив:

оскаржуваною постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 (три) місяціта стягнуто судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 16.06.2020 року, о 13:15 годю, в м. Одесі по вул. Тираспольске шосе, 22/8, керував транспортним засобом «Dacia Logan» державний номерний знак НОМЕР_1 , незважаючи на те, що постановою Другого Малиновського відділу ДВС в м. Одесі серії ВП №42589009 від 28.01.2019 року відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, чим порушив вимоги Закону України «Про дорожній рух».

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а районний суд не дослідивши доказів на підтвердження його винуватості, не взяв до уваги пояснення, які він дав в суді першої інстанції, прийшов помилкового висновку про його винуватість. Крім того, апелянтом подано заяву, в якій порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, яке мотивоване тим, що після розгляду справи йому не була вручена копія оскаржуваної постанови, а повний текст постанови отримав в районному суді лише 03.08.2020 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, просив їх задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 отримав копію постанови районного суду 03.08.2020 року (а.с. 15). Апеляційна скарга на постанову районного суду зареєстрована в Малиновському районному суді 11.08.2020 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

За таких підстав та з огляду на те, що матеріали справи не містять будь-яких інших документів на підтвердження того, що ОСОБА_1 міг отримати копію оскаржуваної постанови раніше, днем отримання апелянтом копії постанови районного суду слід вважати 03.08.2020 року. При цьому, враховуючи те, що апеляційна скарга зареєстрована в Малиновському районному суді 11.08.2020 року, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не пропущений строк на апеляційне оскарження, а тому поновлення не потребує.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Однак, суддя районного суду не дотримався вищевказаних норм закону та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Так, за диспозицією ч.3 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, виражається у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення категорично не визнав та пояснив, що йому не було відомо про існування постанови Другого Малиновського відділу ДВС в м. Одесі серії ВП №42589009 від 28.01.2019 року, згідно якої відносно нього було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Також апелянт пояснив, що копію вказаної постанови працівники ДВС йому не вручали, засобами поштового зв`язку за адресою його проживання, вона також не надходила. Про існування встановлених обмежень він дізнався від працівників поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , слід дійти висновку, що в судовому засіданні не встановлено обставин, що останній діяв з прямим чи непрямим умислом, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суддя районного суду не врахував положення ст.ст.10,11 КУпАП та прийшов помилкового висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Крім того, в основу оскаржуваної постанови районним судом поставлені в якості доказів вини ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2020 року серії ДПР18 №072674 та копію постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 29.01.2019 року у виконавчому провадженні ВП №42589009.

Проте, слід зазначити, що районний суд не взяв до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є документом, який констатує виявлення адміністративного правопорушення та не може бути єдиним та безперечним доказом вини особи, відносно якої він складений, так само як і копія постанови державного виконавця від 29.01.2019 року у виконавчому провадженні ВП №42589009, оскільки відомості на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування цієї постанови або про вручення йому копії в матеріалах адміністративної справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув, чим не виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, не дослідив матеріали справи, не перевірив чи виконано поліцейськими вимоги КУпАП, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності, та дійшов до помилкового висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду в діях ОСОБА_1 встановлено відсутність як об`єктивної так і суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський