Справа № 654/2669/20
Провадження №3/654/1678/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 р. суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., за участю секретаря судових засідань Синевид І.І., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Чухрая В.М., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області в м. Гола Пристань матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №250873, складеного 28.07.2020 о 15-00 год. інспектором роти №3 батальйону УПП у Херсонській області ДПП Умеруком В.М., ОСОБА_1 28.07.2020 о 14 годині 30 хвилин на автодорозі Гола Пристань Залізний Порт, 4 км, водій керував транспортним засобом Ниссан Патрол, днз НОМЕР_1 (належить ОСОБА_2 ), з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, водієві було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння у законному порядку, на що він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що 28.07.2020 з ранку та напередодні з вечора вживав спиртні напої в себе вдома. В обід цього ж дня йому зателефонував знайомий та попросив забрати дині та кавуни. ОСОБА_4 попросив свого сусіда ОСОБА_5 з`їздити на автомобілі, який належить ОСОБА_4 , до знайомого. ОСОБА_6 перебував за кермом автомобіля Ниссан Патрол, який належить ОСОБА_1 . Заїхали на АЗС «блочок», що знаходиться на в`їзді до с. Нова Збур`ївка. ОСОБА_4 пішов розрахуватися за пальне, а ОСОБА_7 залишався за кермом автомобіля. В цей час під`їхали працівники поліції та повідомили, що будуть складати на ОСОБА_4 протокол за керування автомобілем у нетверезому стані. Після цього забрали в нього документи, пропонували «домовитися», у зв`язку з чим ОСОБА_1 з поліцейськими на їхньому автомобілі їздив за грошима, але пізніше працівники поліції передумали, повернулися до автомобіля, який з ОСОБА_8 залишався біля АЗС, забрали в нього всі документи, викликали евакуатор, відвезли автомобіль на «штраф майданчик», склали відносно нього протокол за відмову пройти огляд на стан сп`яніння. На заперечення щодо евакуації автомобіля та наявності тверезого водія ОСОБА_5 , який має права на керування транспортними засобами, поліцейські відповіли відмовою. Вважає дії поліцейських незаконними, оскільки він автомобілем не керував, тому підстав проходити огляд на стан сп`яніння не вбачав. Стверджує, що свідки не бачили, і не могли бачити, що начебто він керував транспортним засобом, оскільки цього не було. А факт вживання алкоголю він не заперечує. А проходити тест на сп`яніння відмовився, на його думку, цілком законно. З приводу неправомірної поведінки працівників поліції звертався до Державного бюро розслідування, але результату це не дало.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 28.07.2020 ОСОБА_1 попросив його з`їздити до його знайомого на ОСОБА_10 , оскільки останній був п`яний. Близько 14-ї години під`їхали на АЗС в с. Нова Збур`ївка, ОСОБА_1 пішов розрахуватися за пальне, коли під`їхали поліцейські. ОСОБА_9 залишався в автомобілі, поліцейські витягнули з автомобіля всі документи, після чого ОСОБА_4 уїхав з поліцейськими на службовій «Шкоді». Приблизно через годину півтори вони повернулися з евакуатором та забрали автомобіль ОСОБА_4 на «штрафмайданчик». ОСОБА_4 був випивший, але за кермо не сідав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що працює на АЗС в с. Нова Збур`ївка заправником. ОСОБА_12 знає в обличчя. В той день на АЗС заїхав Ниссан Патрол Кононова, зупинився біля заправки. Хто саме був за кермом автомобіля свідок не бачив, але ОСОБА_1 розраховувався за пальне і потім, коли під`їхали поліцейські, вони всі уїхали на поліцейській «Шкоді».

Переглядом відеозапису наданого до протоколу встановлено, що на відеозапису зафіксовано розмови ОСОБА_1 з поліцейськими, складання протоколу, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та підписання протоколу ОСОБА_1 , евакуація автомобіля Ниссан Патрол, відмова поліцейських передати автомобіль іншій особі, яка має право керування, з мотивацією, що забрати автомобіль може лише власник, який проживає у м. Херсоні. Факту керування автомобілем або перебування за кермом ОСОБА_1 відеозапис не містить.

Зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що відповідальність за цією статтею наступає за вчинення дій, пов`язаних з порушенням ПДР України - це керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакцію, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Будь-які дії, перелічені у цій диспозиції утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення лише по відношенню до особи, яка безпосередньо керує транспортним засобом (п. 1.10 ПДР України).

Зі змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли особа почала рухатись.

Враховуючи викладене, для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом (водія), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, обов`язковими для доведення у своєму взаємозв`язку та сукупності підлягають наступні обставини:

- законність вимоги щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- дотримання процедурного/процесуального порядку пропозиції проходження медичного огляду на стан сп`яніння;

- факт відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження такого медичного огляду;

- а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.

В разі недоведеності будь-якої з вищевказаних обставин в діях особи не може бути встановлено склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Розділу ІІ. «Проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затрудженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення і повинен бути підтверджений іншими достатніми, допустимими, достовірними та належними доказами, зокрема, поясненнями свідків.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

За даних обставин суть порушення, яке має значення для справи, сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному посадовою особою органу національної поліції, яке є не судовим органом і переданому в суд. Саме цей документ встановлює, в чому полягає суть правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини у скоєному.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений частиною 2 статті 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Тобто, враховуючи викладене, в зазначеній справі необхідно застосовувати більш високий стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом».

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У зв`язку із недоведеністю самого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , останній не може вважатися належним суб`єктом вчинення порушення п 2.5 ПДР України та, як наслідок, належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доказом порушення Правил дорожнього руху України не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови чи складання протоколу, зазначено у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду (Постанова ВС/КАС по справі №216/5226/16-а від 18.07.2019).

Враховуючи вищевикладене, у своїй сукупності та взаємозв`язку, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, зазначеною нормою визначено, що медичному огляду (вимозі пройти медичний огляд) на стан сп`яніння підлягає лише особа, яка безпосередньо здійснювала керування транспортним засобом на момент його зупинки поліцейськими. Відповідно, відповідальність за відмову від проходження такого медичного огляду може нести лише вищезазначена особа. Згадана норма також вказує на необхідність доведення перед судом факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.

За таких обставин суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та самої події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 247 п.1, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня винесення постанови

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя М. А. Данилевський