Справа № 461/6058/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/106/20 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та його захисника Гарасиміва Б.І., захисника Шимборської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 27 грудня 2019 року,

встановив:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , закрито.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 08 червня 2019 року на перехресті вул.Сербська-пл.Соборна, керуючи автомобілем марки «Nissan Infiiti FX 35», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважною, не дотрималась безпечної дистанції, здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушила вимоги п.2.3.б, п.13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та прийняти нову з встановленням вини в діях ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.

Вважає її незаконною, оскільки така ухвалена з явним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що між порушенням правил дорожнього руху і наслідками, що настали, повинен бути причинно-наслідковий зв`язок.

08.08.2019 року водій ОСОБА_2 підписала протокол про адміністративне правопорушення, чим і визнала свою вину у порушенні правил дорожнього руху, адже вона, управляючи автомобілем, здійснила наїзд на нерухому перешкоду - припаркований автомобіль марки «Volkswagen».

На думку апелянта, ОСОБА_2 порушила і п.12.3 Правил дорожнього руху, який гласить, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Виконуючи поворот направо на вул.Сербську у м.Львові, у денну пору доби (13.30 год.), водій ОСОБА_2 добре бачила припаркований автомобіль, але не дотрималась бокового інтервалу, внаслідок чого і відбулась ДТП.

Даний адміністративний протокол не був оскаржений водієм ОСОБА_2 , що також свідчить про визнання нею обставин ДТП і своєї вини.

Суд не врахував, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 визнаний і підписаний нею 08.08.2019 року в приміщенні Управління патрульної поліції у Львівській області, її визнавальне письмове пояснення та усне пояснення в судовому засіданні про можливий наїзд на нерухому перешкоду - автомобіль марки «Volkswagen Jetta», який вона не відчула, його пояснення про те, що автомобіль стояв, а також те, що ОСОБА_2 дала йому свій номер телефону, надала копію свого страхового полісу. З огляду на наведене, не погоджується з висновками суду першої інстанції про взаємосуперечливість пояснень та відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати своє рішення, посилаючись на докази, на яких ґрунтувався б висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення доказів, які знаходяться в матеріалах справи і на яких він наполягає як потерпілий.

Посилання суду першої інстанції, що схема ДТП складена на підставі його пояснень як потерпілого, а тому не являється доказом є безпідставними. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не піддали сумніву цю схему і конкретне місце стоянки автомобіля, про що заявили в судовому засіданні.

Апелянт також категорично незгідний з висновком суду про те, що долучені до справи фотографії встановлюють лише виключно перебування автомобілів в одному місці, але не фіксують зіткнення.

По-перше, зразу ж після зіткнення автомобілів, водій ОСОБА_2 трохи від`їхала назад і саме в цьому положенні ним були зроблені фотографії з фіксацією незначних технічних пошкоджень автомобілів - цю обставину він і ОСОБА_2 підтвердили суду.

По-друге, ОСОБА_2 визнає можливий факт ДТП але зазначає, що цього контакту не відчула. Він цей контакт відчув, знаходячись в салоні свого автомобіля, а тому вибіг з транспортного засобу з претензіями до водія ОСОБА_2 .

Наявність даних фотографій підтверджує, що ДТП відбулась на перехресті пл.Соборної - вул.Сербської; обидва автомобілі знаходились саме в цьому місці і на фотографії зафіксоване їх взаєморозташування один відносно одного; на фотографії зафіксовані незначні технічні пошкодження двох автомобілів в момент, коли водій ОСОБА_2 трішки від`їхала назад і зупинилась.

Даний висновок суду свідчить про завідомо виправдальний висновок суду і його завідомо упереджене відношення до доказів, які містяться в справі про адміністративне правопорушення, та до ОСОБА_2 як до особи, яка не вчинила адміністративного правопорушення.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 27.12.2019 року вважає незаконною, оскільки вона не ґрунтується на доказах та поясненнях учасників ДТП, а на припущеннях суду, що по долучених до адміністративної справи доказах неможливо встановити факт зіткнення транспортних засобів та отримання внаслідок цього зіткнення технічних пошкоджень, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП.

Факт події ДТП і склад адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою до нього, поясненнями учасників ДТП, представленими фотографіями в їх сукупності.

Суд посилався на конкретні статті КУпАП, зокрема ст.251 КУпАП, але неправильно їх застосував, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Подію ДТП суд визнав, а склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 - ні.

Приведені факти свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема п.1 ст.247 КУпАП, ст.284 КУпАП, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і призвело до ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та виступ його захисника Гарасиміва Б.І. на підтримання апеляційної скарги, виступ захисника Шимборської О.А., яка заперечила доводи апеляційної скарги, перевіривши наведені доводи та вивчивши матеріали адміністративної справи №461/6058/19, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції не були дотримані зазначені вимоги закону, що призвело до прийняття судового рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Приймаючи рішення, суд належним чином не проаналізував та не взяв до уваги наявні у справі докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №318638 від 08.08.2019 року (а.с.1); схему місця ДТП (а.с.2), в якій зображено дорожню обстановку та місце розташування транспортних засобів 08.06.2019 року; письмові пояснення ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 , в яких зафіксовано факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено, що відповідальність настає за цією статтею у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Беручи до уваги пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, дані схеми місця ДТП та опис пошкоджень транспортних засобів з фотографіями, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, відповідно до п.п.2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Характер пошкоджень на автомобілях, з врахуванням розташування транспортних засобів до та після зіткнення, пояснення учасників події, свідчать про те, що водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Nissan Infiiti FX 35», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи неуважною, не дотрималась безпечної дистанції, здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Тому саме дії ОСОБА_2 призвели до настання дорожньої пригоди та знаходяться в причиновому зв`язку із заподіянням пошкоджень автомобілям. Тобто водієм ОСОБА_2 порушені вимоги п.п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, схема ДТП не являється доказом у зв`язку з тим, що складена на підставі пояснень ОСОБА_3 як потерпілого, оскільки ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях нічого не зазначила про невідповідність схеми місця ДТП та що в неї є зауваження до її складення. Не надано доказів і того, що ОСОБА_2 чи її захисник зверталися до УПП у Львівській області з приводу неправильності складення схеми місця ДТП.

Крім того, ОСОБА_2 підписала протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №318638 від 08.08.2019 року, що свідчить про її згоду з подіями, які мали місце 08.06.2019 року, чим і визнала свою вину у порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 і вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, ухвалити нову постанову про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак у зв`язку із закінченням на даний час строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 27 грудня 2019 року - скасувати.

Провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер