ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/49/20 Справа № 707/2157/19 Головуючий по першій інстанції Морозов В.В.
Категорія: ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 р. м . Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Тищенка Ю.П., представника Державної служби України з безпеки на транспорті Пугач Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Тищенка Юрія Петровича на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0005977 від 02.09.2019, ОСОБА_1 02.09.2019 о 13 год. 37 хв. на автодорозі Н-16, 39 км + 800 м, проводив господарську діяльність з перевезення 3 пасажирів транспортним засобом DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , без одержання ліцензії, чим порушив вимоги ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності»,за що передбачена відповідальність ч.1 ст.164 КУпАП.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 - Тищенко Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови; постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

Вважає, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення оскаржуваною постановою не обґрунтоване, безпідставне, та таке, що не відповідає матеріалам та обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без ОСОБА_1 та який направлений поштовим відправленням. Згідно пояснень начальника управління: «В матеріалах справи державним інспектором не зазначено свідків, потерпілих, оскільки на момент проведення перевірки вони були відсутні». Також в матеріалах справи містися акт про відмову від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому також відсутні підписи свідків. Тобто, складений протокол з порушенням вимог чинного законодавства.

Зазначає, що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства щодо належного повідомлення учасника справи, не забезпечив можливості реалізувати надані йому законом права, оскільки розглянув справу за його відсутності без належного повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи.

Одночасно зазначає, що в матеріалах даної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 офіційно зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а відтак може отримати ліцензію на здійснення пасажирських перевезень та відсутні докази сплати йому коштів за перевезення, а також систематичне здійснення господарської діяльності. Тобто, обставини, які викладені в протоколі №0005977 від 02.09.2019 не відображають істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Тищенка Ю.П. про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю у його діях складу правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, представника Державної служби України з безпеки на транспорті Пугач Л .М. про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2019 ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи судом першої інстанції, з матеріалами справи ознайомився 21.12.2019, а апеляційну скаргу його захисником - Тищенком Ю.П. направлено поштовим відправленням 27.12.2019. За таких обставин, вважаю, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію захисника ОСОБА_1. - Тищенка Ю .П. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення № 0005977 від 02.09.2019, складеного провідним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Медухою І.В., про те, ОСОБА_1 02.09.2019 о 13 год. 37 хв. на автодорозі Н-16, 39 км + 800 м, проводив господарську діяльність з перевезення 3 пасажирів транспортним засобом DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , без одержання ліцензії, чим порушив вимоги ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності»,за що передбачена відповідальність ч.1 ст.164 КУпАП;

- акту №163687 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.09.2019, яким встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», оскільки ним надавалися послуги з перевезення пасажирів на таксі без оформлення ліцензії, чим також порушено вимоги ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт»;

- фотознімку транспортного засобу.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Згідно ст.3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до вимог ст.9 даного Закону, ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів, а статтею 60 цього ж Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників щодо надання послуг з перевезень пасажирів передбачена відповідальність.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно ч.1 якої, перевезення автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Місцевим судом вірно враховано, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Факт здійснення господарської діяльності також підтверджується фотознімком транспортного засобу, з якого очевидно зрозуміло, що на даху зазначеного транспортного засобу розміщена фішка «Таксі».

Щодо доводів апелянта про те, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення оскаржуваною постановою не обґрунтоване, безпідставне, та таке, що не відповідає матеріалам та обставинам справи, то вони є безпідставними, оскількиє правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., що становить одну тисячу неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та за своїм видом та розміром призначене покарання є обґрунтованим і справедливим.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що протокол складений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки складений без ОСОБА_1 та який направлений поштовим відправленням, в якому не зазначено свідків, яких також не зазначено в акті про відмову від підписання даного протоколу.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення він складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП, якою визначено, що дані про свідків встановлються в разі їх наявності.

В свою чергу, актом №0005977 від 02.09.2019 засвідчено уповноваженими особами факт відмови ОСОБА_1 від підписання вищевказаного протоколу.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи ОСОБА_1 , оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, судовою повісткою про виклик до суду (а.с.19), так як по даній категорії справи присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою (ст.268 КУпАП) та враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої, якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому суд вважав за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання у його відсутність.

Тобто, перевіркою матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд місцевим судом проведено з дотриманням вимог Закону.

Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито неодноразові заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах даної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 офіційно зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, а відтак може отримати ліцензію на здійснення пасажирських перевезень та відсутні докази сплати йому коштів за перевезення, а також систематичне здійснення господарської діяльності, тобто, обставини, які викладені в протоколі №0005977 від 02.09.2019 не відображають істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не підлягають до задоволення, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах справи, а висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надано належну оцінку у їх сукупності та взаємозв`язку.

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що місцевим судом в повній мірі були досліджені всі обставини справи, враховано протокол про адміністративне правопорушення, фотознімок, з якого чітко видно на даху автомобіля, належного ОСОБА_1 спеціальний пристрій, який свідчить про те, що автомобіль надає послуги по перевезенню пасажирів.

Водночас докази сплати йому коштів за перевезенняна момент виявлення правопорушення, не є обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1ст.164 КУпАП, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Обране згідно з вимогами ст.33 КУпАП адміністративне стягнення за своєю мірою та видом є необхідним та достатнім для виправлення й виховання ОСОБА_1 , яке спрямоване на запобігання вчинення ним та іншими особами нових правопорушень.

З огляду на наведене, постанова Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Тищенка Юрія Петровича ,- без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба