Справа №461/7413/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 рокуссуддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

11.07.2020 року об 11 годині 15 хвилин у м. Львові на пр. Чорновола, 4, водій ОСОБА_1 керував скутером «YAMAHA», без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не мав права керування транспортним засобом.

Крім цього, 11.07.2020 року об 11 годині 15 хвилин у м. Львові на пр. Чорновола, 4, водій ОСОБА_1 , рухаючись смугою для маршрутних транспортних засобів, керував скутером, без реєстраційного номеру, без захисного мотошолому.

ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (скеруванням рекомендованої кореспонденції). Про причини неявки суд не повідомив.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003 року).

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки.

Згідно із ч.5 ст. 121 КУпАП відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підставі п.2.3.г Правил дорожнього руху України, водій під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад вказаних вище адміністративних правопорушень, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №152790 від 11.07.2020 року, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №428436, рапортами інспектора взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області Січкорука П. від 11.07.2020 року, рапортами поліцейського першого взводу 2 роти батальйону №2 УПП у Львівській області Предун Д. від 11.07.2020 року.

Наведені докази є належними та допустимими, не спростовані в ході розгляду справи. При цьому доводи ОСОБА_1 щодо невірної зупинки інспекторами, а також пред`явлення йому відеозапису із незареєстрованого телефону не спростовують відомостей відображених у протоколі та рапортах. Крім того, наведений ОСОБА_1 відеозапис з телефона у матеріалах справи відсутній, а відтак не оцінюється судом з точки зору доказового значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП доведена повністю.

Відповідно до ст.13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу передбачені ст. 24- 1 КУпАП.

За нормами ч.2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненного правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років може бути застосований такий захід впливу як попередження.

З врахуванням характеру вчинених порушень, особи правопорушника, який є неповнолітнім, ступеня його вини, наслідків правопорушення, відсутності обставин, які обтяжують відповідальність особи, вважаю за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього захід впливу у виді попередження. За переконанням суду, застосування саме такого заходу впливу буде достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 13, 24-1, 33, 34, 36, ч.5 ст.121, ч.2 ст.126, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова.

Суддя Стрельбицький В.В.