Провадження № 3/537/1367/2020
Справа № 537/3188/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2020 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна, за участі секретаря Мєняйлова О.О., Скічко Н.В., Должаніци В.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду адміністративний матеріал, який надійшов зі Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука Полтавської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 19.10.2017 року органом 5313, яка розлучена, має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП,

в с т а н о в и в :

06.08.2020 року ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 р.№517 час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення щочетверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., не надала можливості батьку ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.08.2020 року ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 р.№517, час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення другої неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., не надала можливості ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.08.2020 року ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 р.№517, час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення щочетверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., не надала можливості ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.08.2020 року ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 р. №517, час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення щочетверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., не надала можливості ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.08.2020 року ОСОБА_1 за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 , у встановлений рішенням Кременчуцької міської ради від 01.04.2020 р. №517, час для побачення з донькою батька, який проживає окремо від дитини, а саме побачення четвертої неділі місяця з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., не надала можливості ОСОБА_2 спілкуватися з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином ОСОБА_1 не виконала рішення Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування від 01.04.2020 р. №517, щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП.

18.09.2020 року в судовому засіданні ОСОБА_1 , в присутності захисника адвоката Дворника О.В., була допитана судом як особа, що притягається до адміністративної відповідальності. При цьому ОСОБА_1 стверджувала, що виконує рішення органу опіки та піклування від 01.04.2020 року №517 щодо надання можливості спілкуватися та бачитися з малолітньою дитиною ОСОБА_3 її батьку ОСОБА_2 . В обґрунтування зазначила, що вона та ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. На даний час між нею та ОСОБА_2 існує спір про визначення місця проживання дитини, який розглядається у суді, рішення судом не прийнято. На виконання рішення органу опіки та піклування від 01.04.2020 року №517 з квітня по червень 2020 року ОСОБА_1 надавала батьку ОСОБА_2 можливість бачитися та спілкуватися з дитиною ОСОБА_3 . Проте в червні 2020 року ОСОБА_2 після чергового побачення не повернув їй дитину, оговорив її у побитті дитини, звернувся до поліції із відповідною заявою, на підставі якої було внесено відомості до ЄРДР про спричинення нею тілесних ушкоджень своїй дитині. За таких обставин ОСОБА_1 має підстави вважати, що при черговому побаченні батько ОСОБА_2 може повторно відібрати у неї їх спільну дитину. Разом з тим, ОСОБА_1 стверджувала, що в подальшому з липня 2020 року вона також добросовісно виконувала Рішення органу опіки та піклування від 01.04.2020 року №517. Проте побачення батька ОСОБА_2 с дитиною не відбувалися з вини самого батька. Так, ОСОБА_2 приїжджає не кожен визначений у рішенні день, заздалегідь не попереджає її про намір приїхати для побачення з дитиною, приїжджає пізніше часу початку для побачення з дитиною, ніж визначено у рішенні органу опіки та піклування. За таких обставин ОСОБА_1 не має можливості витрачати даремно час на очікування ОСОБА_2 , щоб передати йому дитину для побачення. Так, ОСОБА_1 повинна займатися утриманням, вихованням та забезпеченням дитини, тому вона працює, відвідує з дитиною заклади навчання, лікування, виховання, тощо, а тому не може три рази на тиждень знаходитися постійно в будинку та чекати на колишнього чоловіка. 13.10.2020 року ОСОБА_1 та її захисники адвокат Дворник О.В. не з`явилися в судове засідання. 27.10.2020 року ОСОБА_1 з`явилася в судове засідання, повідомила, що вважає за можливе проводити подальший розгляд справи без участі захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановив наступне.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч.5 ст.184 КУпАП, невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, - тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №517 від 01.04.2020 року визначено способи участі у вихованні та спілкування батька ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме встановлено побачення першої та третьої суботи місяця з 09.00 год. до 18.00 год.; побачення другої та четвертої неділі місяця з 09.00 год. до 18.00 год.; побачення щовівторка та щочетверга з 17.00 год. до 19.00 год. (а.с.9).

Проте у встановлений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №517 від 01.04.2020 року час, а саме у четвер 06.08. 2020 року, 13.08. 2020 року та 20.08.2020 року з 17.00 до 19.00 год., у другу неділю місяця 09.08.2020 року з 09.00 год. до 18.00 год., у четверту неділю місяця 23.08.2020 року з 09.00 год. до 18.00 год., ОСОБА_1 не надала ОСОБА_2 можливість побачитися з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цей факт підтверджено поясненнями самої ОСОБА_1 , наданими в суді, а також наданими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , наданими в судовому засіданні, в яких він повідомив, що ОСОБА_1 не виконує рішення органу опіки та піклування від 01.04.2020 року та перешкоджає йому у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 у визначений час, не надає можливості бачитися з дитиною. ОСОБА_2 зазначив, що зазвичай приїжджає на побачення з дитиною у визначений органом опіки та піклування час. Телефонує дружині, що чекає дитину під її домом, але у відповідь дружина або взагалі не відповідає на телефонний дзвінок, або каже, що час для побачення вже сплинув, або каже, що вони не дома, при цьому не повідомляє місце їх перебування. Таким чином ОСОБА_1 не надає йому побачитися з дитиною. З червня місяця ОСОБА_2 не бачив свою дитину. Отримавши від ОСОБА_1 відмову у побаченні з дитиною у час, визначений рішенням органу опіки та піклування, ОСОБА_2 повідомляв про цей факт правоохоронні органи на лінію «102». ОСОБА_2 дійсно не приїжджає на побачення з дитиною кожного дня, що визначений у рішенні органу опіки та піклування, оскільки вже зрозумів, що колишня дружина не надасть йому побачення з дитиною, а такий приїзд лише тягне за собою звернення до правоохоронних органів.

Такі пояснення потерпілого ОСОБА_2 про ненадання ОСОБА_1 йому побачення з їх спільною дитиною у час, визначений в рішенні органу опіки та піклування №517 від 01.04.2020 року, об`єктивно підтверджено протоколами прийняття заяви ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення від 06.08.2020 р., 09.08.2020 р., 13.08.2020 р., 23.08.2020 р., складеними працівниками поліції, рапортом працівника поліції від 20.08.2020 року, відеозаписами з камер працівників поліції, аудіозаписом звернень ОСОБА_2 до правоохоронних органів на лінію «102».

Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_1 про поважність з її боку причин ненадання побачення батьку ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 , з тих підстав, що в червні 2020 року ОСОБА_2 вчасно не повернув їй дитину після побачення, оскільки це не має правового значення для вирішення даної справи.

Так, вказаний факт не є предметом цієї справи.

Станом на серпень 2020 року судом не визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_2 повідомив, що в червні 2020 року не повернув дитину матері ОСОБА_1 , оскільки побачив на дитині тілесні ушкодження. Він звертався до правоохоронних органів із заявою про спричинення тілесних ушкоджень матір`ю ОСОБА_1 їх дитині ОСОБА_3 , про що було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Було проведено судово-медичну експертизу дитини, висновком якої підтверджено, що дитина має тілесні ушкодження не характерні для падіння. Тому ОСОБА_2 не повертав матері дитину, з метою її захисту від подальшого побиття.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.07.2020 року у справі №534/756/20 по даному факту ОСОБА_2 був визнаний невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про поважність з її боку причин ненадання батьку ОСОБА_2 побачення з дитиною ОСОБА_3 , у встановлений рішенням органу опіки та піклування час, оскільки ОСОБА_2 не попереджає її заздалегідь про намір побачитися з дитиною, запізнюється на побачення, вона має інші більш важливі справи, тому не може очікувати ОСОБА_2 , щоб надати йому побачення з дитиною, суд оцінює як фактичне визнання нею своєї вини у невиконанні рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З огляду на наведене, суд вважає встановленим факт невиконання ОСОБА_1 рішення органу опіки та піклування №517 від 01.04.2020 року щодо визначення способів участі у вихованні дитини ОСОБА_3 та спілкуванні з нею батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від дитини, що мали місце у четвер 06.08. 2020 року, 13.08. 2020 року та 20.08.2020 року з 17.00 до 19.00 год., у другу неділю місяця 09.08.2020 року з 09.00 год. до 18.00 год., у четверту неділю місяця 23.08.2020 року з 09.00 год. до 18.00 год.

А тому дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.184 КУпАП.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору про виховання дитини та місце її проживання, право дитини на спілкування з обома батьками, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до вимог ст. 33, 36 КУпАП, при призначенні стягнення суд, враховує характер правопорушення, особу правопорушника, а також відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції закону за вчинене нею правопорушення, з врахуванням положень ст.308 КУпАП.

Питання про судові витрати вирішити з врахуванням положень ст.40-1 КУпАП та ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 184, 283, 284, 308 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу в розмірі 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Наталя Валентинівна