Справа № 526/2395/19
Провадження № 3/526/16/2020
П О С Т А Н О В А

10 лютого 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

з участю адвоката Хоруженка С.Г.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч матеріали, які надійшли від відділу Гадяцького ВП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одружений, працює СПОП «Нива», ід. код НОМЕР_1 .

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором СРПП № 3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Цілуйком Я.О. від 02.11.2019, ОСОБА_1 02 листопада 2019 року о 19 год. 30 хв. в м. Гадяч по вул. Героїв Майдану керував автомобілем Volkswagen Caddi, н/з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9. ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Гадяцькій ЦРЛ.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав, пояснив, що того дня був пасажиром даного автомобіля, за кермом був його брат ОСОБА_2 . Також підтвердив, що з водієм іншого автомобіля виник конфлікт поблизу елеватора, в зв`язку з чим були викликані працівники поліції. Він вважав, що і освідування, і всі дії проводяться виключно з метою конфлікту, що відбувся між водіями автомобілів.

Інспектор СРПП № 3 Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Цілуко Я.О. показав суду, що група реагування була викликана до елеватора в зв`язку з бійкою, яка там відбувалася між чоловіками. Прибувши на місце, конфлікт закінчився, однак ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим він освідував його в Гадяцькій ЦРЛ. Особисто він не бачив як ОСОБА_1 керував автомобілем.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали суду, що вони їхали з с. Сватки до м. Гадяч. Поблизу с. Максимівка водій автомобіля Кадді почав їх підрізати, створюючи аварійну обстановку. Поблизу елеватора вони зупинилися, між ними почалася бійка, тому були викликані працівники поліції. Біля елеватора приїхав брат водія, що був за кермом.

Свідок ОСОБА_2 показав суду, що він їхав разом з братом з с. Максимівка. Попереду їхав автомобіль з причепом без габаритів, тому створював їм аварійну обстановку. Він неодноразово намагався зупинити машину і лише біля елеватора вони зупинилися. Між братом, водієм та пасажиром автомобіля виникла бійка, були викликані працівники поліції, які відвезли брата на освідування. Підтвердив, що брат був у стані сп`яніння, однак за кермом він не їхав, про що пояснювали працівнику поліції.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши докази та покази свідків, суд приходить до висновку, що у матеріалах адміністративного провадження відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, як основний доказ, суд вважає, що поліція під час його складення та збору матеріалів не дотрималася вимог закону та нормативних актів.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказує, що за кермом автомобіля був брат ОСОБА_2 . Останній в судовому засіданні підтвердив, що він був за кермом автомобіля і вважав, що працівники поліції складають протокол на брата через бійку. Інспектор поліції ОСОБА_5 пояснив, що він не бачив, хто був за кермом автомобіля Кадді, ці дані він взяв з показів очевидців пасажирів автомобіля Москвич, які, як встановлено, перебували в неприязних стосунках з ОСОБА_1 через конфлікт та бійку і могли оговорити останнього. Також суд не виключає, що вказані свідки могли помилитися в особі водія, оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є братами близнюками, яких візуально не можливо розрізнити.

Суд також зауважує, що при збиранні доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, інспектор поліції залишив поза увагою пояснення ОСОБА_1 та не допитав з приводу наведених подій брата ОСОБА_2 , що і призвело до помилкового складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 матеріали справи не містять і судом під час розгляду справи не встановлено.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ЄСПЛ у своїх рішення неодноразово зазначав необхідність дотримання стандартів доведення вини особи у вчиненні правопорушення. Так, у справі «Кобець проти України» суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Верховний Суд в постанові від 27.11.2018 р. у справі № 914/2505/17 згадує, що принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

За наведених обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як достатніх об`єктивних даних про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння судом не здобуто.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, провадження по справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко