1Справа № 335/8134/20 3/335/1936/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштованого водієм ПрАТ «ЗАТП 12329», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії АА № 263812 17.09.2020 року о 06-40 год. в м. Запоріжжя, вул. Північне шосе 18, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем РУТА СПВ-20 державний номерний знак НОМЕР_1 , який виконував регулярні міські маршрутні перевезення на маршруті №73, перевозив пасажирів у кількості більшу понад максимальну дозволену технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив пп.11 п.2 Постанови КМУ №641 із змінами від 22.07.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ззаслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається зі змісту ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ст.44-3КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

У відповідності з вимогами ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з пп. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 року (станом на дату вчинення інкримінованого правопорушення), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється, зокрема, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

При цьому суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст.17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також суд бере до уваги те, що рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» Суд сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Так, судом у ході судового розгляду матеріалів справи про адміністративні правопорушення судом було встановлено, що винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, недоведена «поза розумним сумнівом».

Так, суд бере до уваги те, що по-перше, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про те, що ОСОБА_1 , здійснював перевезення пасажирів «у кількості більше понад максимальну дозволену технічними характеристиками транспортного засобу», проте до матеріалів справи не долучено вказану технічну характеристику, інші реєстраційні документи на транспортний засіб, не зазначена кількість місць для сидіння та кількість місць, яка була перевищена; по-друге, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація щодо кількості пасажирів, що знаходились у салоні транспортного засобу під час складання протоколу, відсутня інформація про пасажиромісткість транспортного засобу, не долучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відсутні пояснення свідків.

Таким чином, управлінням патрульної поліції не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 правил перевезення пасажирів міським транспортом під час дії карантину, відповідно до пп. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 року, а тому в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Окрім того, у протоколі ОСОБА_1 до вини ставиться порушення пп.11 п.2 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, який регламентує встановлення рівнів епідемічної небезпеки поширення COVID-19, та не містить пп.11.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема відсутність складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд доходить висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 7, 44-3, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 285 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Н.І.Рибалко