Дата документу 16.10.2020
Справа № 501/3026/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенова О.А.,

за участю:

секретарів судового засідання Калініної К.І., Папети О.В.,

представника органу опіки та піклування Лісіциної О.М.,

спеціаліста психолога ОСОБА_1 ,

потерпілої ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Костиря А.О.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, громадянина України, працює в ТОВ «Плутон 300», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно адміністративного протоколу серії АПР-18 № 646958 від 31 серпня 2020 року, складеного працівниками Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, вбачається, що 31 серпня 2020 року, приблизно о 22:05 годин, ОСОБА_3 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, штовхав її та ображав нецензурною лайкою, в наслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав. За письмовими та усними поясненнями повідомив суд, що 31 серпня 2020 року, приблизно о 22 годині він прийшов до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розмови на кухні з дочкою - ОСОБА_4 , колишня дружина ОСОБА_2 почала його ображати та висловлювати на його адресу нецензурну лайку. ОСОБА_5 , син ОСОБА_2 , який не був присутній під час конфлікту, вийшов зі своєї кімнати та з криками «Домашнє насильство!» викликав поліцію. На його ( ОСОБА_3 ) телефонний дзвінок через декілька хвилин прибула його сестра - ОСОБА_6 ОСОБА_5 з криками «Проникнення! Чужа людина в квартирі!», на вимогу ОСОБА_2 , зробив неправдивий виклик охорони (квартира під охороною) шляхом ввімкненням кнопки екстреного виклику. Вважає, що ОСОБА_2 зі своїм сином намагаються, шляхом штучного утворення конфліктних ситуацій, позбавити його права проживання у квартирі, шантажують відкриттям кримінального провадження.

За заявою та поясненнями ОСОБА_2 , 31 серпня 2020 року, приблизно о 22 годині ОСОБА_3 , її колишній чоловік, прийшов до вказаної квартири, знаходячись у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Під час розмови щодо судової справи про поділ майна подружжя, він почав голосно кричати, висловлюватися на її адресу нецензурну лайкою. На його гомін вийшов з кімнати її син ОСОБА_5 . ОСОБА_3 намагався вдарити ОСОБА_5 , провокуючи його на бійку, неодноразово замахувався на нього, у зв`язку з чим вона разом з дочкою ОСОБА_4 вимушені були втрутитися та просили ОСОБА_3 зупинитися, але він не реагував на зауваження та продовжував кричати та погрожувати. У зв`язку з чим вона ( ОСОБА_2 ) вимушена була вийти з квартири та просити допомоги у сусідів, а ОСОБА_5 викликав поліцію. Через певний час у квартиру увірвалась ОСОБА_6 , сестра ОСОБА_3 , у зв`язку з чим спрацювала квартирна сигналізація.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , показав суду, що 31 серпня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебував за своїм місцем мешкання, знаходився у своїй кімнаті. На кухні знаходились його мати ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_4 . В цей час прийшов ОСОБА_3 та він почув з кухні розмову на підвищених тонах між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Він вийшов до кухні де ОСОБА_3 почав йому погрожувати, штовхатися пальцями та провокувати його на бійку. ОСОБА_2 вибігла до під`їзду та почала звати на допомогу. Він подзвонив до поліції. Після цього прийшла сестра ОСОБА_3 ОСОБА_6 та почала ображати та проклинати ОСОБА_2 . Він викликав охорону.

Неповнолітній свідок ОСОБА_4 , пояснила, що 31 вересня 2020 року батько прийшов до дому коли вона з матір`ю перебували на кухні. Батько інтересувався станом підготовки її до навчального року, потім батьки обговорювали комунальні питання та згодом почали взаємно розмовляти на підвищених тонах. Вони утрьох вийшли з кухні в коридор де батьки продовжили взаємно розмовляти на підвищених тонах з приводу минулих конфліктів. Штовханини та нецензурною лайки з боку ОСОБА_3 вона не підтвердила. Раптово мати вибігла з квартири на сходовий майданчик де почала кликати на допомогу. Вважає, що можливо мати побоювалась, що конфлікт може перерости у більш активний стан.

Свідок ОСОБА_7 , сусідка ОСОБА_8 , яка проживає двома поверхами нижче, пояснила суду, що 31 серпня 2020 року, приблизно о 22 годині, чула як хтось на сходовій клітині кликав на допомогу.

Свідок ОСОБА_6 , сестра ОСОБА_3 , пояснила суду, що ввечері 31 вересня 2020 року на виклик брата прибула до його місця проживання, де ОСОБА_2 з ОСОБА_5 почали заперечували проти її перебування в квартирі та ОСОБА_5 на вимогу ОСОБА_2 викликав охорону.

Судом досліджено наступні докази:

заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення,

письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ;

постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 14 травня 2020 року, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 грудня 2019 року, згідно якого шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (рішення вступило в законну силу 07 липня 2020 року);

ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 14 серпня 2019 року про відкриття провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Дослідивши докази у справі, вислухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне із зазначених порушень - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Згідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Надаючи оцінку поясненням неповнолітньої ОСОБА_4 , суд враховує, що ОСОБА_3 її мати, під час судового процесу категорично відмовлялась забезпечити прибуття дочки до суду, обґрунтовуючи, що дитина нібито отримує страждання від спілкування з ОСОБА_3 , що може привести її до психологічного зриву.

Разом з тим, психолог ОСОБА_1 , вважає, що неповнолітній свідок ОСОБА_4 надавала в суді пояснення спокійно, відверто, не демонструвала наявність будь-якого тиску, а навпаки. Аналогічну позицію висловила представник органу опіки та піклування ОСОБА_9 .

Суд вважає, що саме показання ОСОБА_4 є послідовними, які не знаходяться у протиріччі з іншими доказами.

З цих підстав судом критично оцінюються пояснення ОСОБА_3 , як такі, що мають тенденційний характер. Також судом критично оцінюються пояснення ОСОБА_5 , сина ОСОБА_3 , в діях якого вбачається неприязне відношення до вітчима.

Судом враховується складність відносин, які склалися між колишнім подружжям та взаємність дій яких привели до ескалації конфлікту. Разом з тим, враховується не який-небудь конфлікт, який став причиною домашнього насильства, а лише той, який потягнув за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж міг спричинити таку шкоду.

З огляду на дослідженні докази, суд приходить до висновку, що відсутні докази, які б могли беззаперечно свідчити про те, що мало місце домашнє насильство, яке могло завдати шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, в діях ОСОБА_3 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - умисні дії фізичного та психологічного характеру, в наслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 просив постановити окрему ухвалу щодо протиправних дій працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які виїжджали за викликом на зазначену адресу. ОСОБА_3 стверджує, що поліцейські не представилися, проводили збирання доказів без участі його адвоката, відмовились опитати доньку ОСОБА_4 , не роз`яснили йому його права, не опитали його до складання протоколу, протокол складений нерозбірливим почерком, отриманий примірник протоколу не читабельний, робились виправлення в протоколі, не проводили відеофіксацію за допомогою портативного відеореєстратора.

Незаконність у збору доказів без участі адвоката Алтухова О.В. за матеріалами справи не встановлено.

Враховуючи, що із змісту письмових пояснень наданих ОСОБА_3 поліції під час оформлення адміністративних матеріалів, вбачається, що він наполягав на відібранні пояснень від свідка ОСОБА_4 , зазначене підлягає аналізу.

Згідно санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено розмір адміністративного стягнення до адміністративного арешту на строк до п`ятнадцяти діб.

З огляду на суворість передбаченого стягнення, суд, досліджуючи питання допиту свідків на вимогу ОСОБА_3 , суд вважає за необхідність застосувати практику Європейського суду з прав людини.

Згідно до п.61 рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (заява N 17444/04, 21.01.2011) з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, про яке йдеться в статті 185-3, не є незначним (див. рішення у справі «Гурепка проти України (N 2)» (Gurepka v. Ukraine (no.2), N 38789/04, п. 33, від 8 квітня 2010 року) та таке адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. «Гурепка проти України», N 61406/00, п. 55, від 6 вересня 2005 року).

Таким чином, у справі, що розглядається, ст. 6 Конвенції може бути застосована.

Судом враховується, що ЄСПЛ розглядає кримінальне провадження в цілому, тобто розповсюджуючи вимоги ст. 6 Конвенції і на досудову частину.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно до п. d) ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

З наданих з боку поліції доказів не вбачається про наявність у працівників поліції на час оформлення матеріалів перешкод у допиті в якості свідка ОСОБА_4 , а відмова ОСОБА_3 у допиті цього свідка є порушенням права на захист.

Інші зауваження ОСОБА_3 на дії працівників поліції суд не вважає за необхідне досліджувати з огляду на наявність достатніх підстав для закриття провадження за адміністративними матеріалами.

Разом з тим, суд вважає, за необхідне повідомити керівництво Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про зазначені обставини та зміст скарги ОСОБА_3 для перевірки, вжиття заходів та реагування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283-284, 287, 289 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повідомити керівництво Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області щодо обставин викладених в мотивувальній частині постанови для вжиття заходів та реагування.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Суддя

Постанова набрала законної сили

«___» _______ 2020 р.