Справа №333/5771/20
Провадження №3/333/1959/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146584 від 03.10.2020 року, 03.10.2020 року, о 16 год. 45 хв., у м. Запоріжжі на вул. О. Говорухи, 61 водій автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, а також при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «GEELY EMGRAND», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих не має.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно 03.10.2020 року, приблизно о 16 год. 45 хв., він перебував за кермом автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проїжджав по вул. О. Говорухи у м. Запоріжжі. У нього в автомобілі в якості пасажирів знаходилася донька ОСОБА_3 та зять ОСОБА_4 . Так як їм необхідно було розвернутися, він зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, включив покажчик повороту ліворуч і очікував поки пройде зустрічний транспорт, так як це було неподалік від зупинки громадського транспорту, де в той час здійснював висадку-посадку пасажирів тролейбус. Його автомобіль стояв і не рухався. В цей момент він відчув удар ліворуч і коли вийшов зі свого автомобіля, то зрозумів, що інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 на своєму автомобілі «GEELY EMGRAND» намагалася його обігнати ліворуч, таким чином виїхавши на зустрічну смугу дороги, але не змогла впоратися із керуванням та зачепила його ліве переднє колесо. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме: п.п. 10.1 та 104 ПДР. Водночас, він не рухався, коли його автомобіль вдарила ОСОБА_2 і в цей момент займав крайнє ліве положення.

Допитана потерпілою ОСОБА_2 зазначила, що 03.10.2020 року, приблизно о 16 год. 45 хв., вона перебувала за кермом автомобіля «GEELY EMGRAND», білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та проїжджала по вул. О. Говорухи у м. Запоріжжі, піднімаючись з вул. Космічної. У неї в автомобілі в якості пасажира знаходилася ОСОБА_5 . Її автомобіль перебував у крайній лівій полосі руху. У правій полосі руху знаходився автомобіль «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, коли вона до нього під`їхала, почав різко вивертати ліворуч на розворот без покажчика повороту, і таким чином вказаний автомобіль вдарив її транспортний засіб. Від удару її автомобіль трохи занесло на зустрічну смугу руху. Вважає, що у діях ОСОБА_1 є порушення ПДР України, а саме: останній не зайняв крайнє положення перед розворотом та не впевнився, що його дії будуть безпечні для усіх учасників дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Під час судового розгляду допитаний як свідок ОСОБА_4 пояснив, що 03 жовтня 2020 року він під час дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському сидінні в автомобілі останнього, який є йому тестем. До зіткнення автомобілів, їх транспортний засіб - «MERCEDES-BENZ», стояв у крайньому лівому положенні для розвороту, включивши покажчик повороту ліворуч. Автомобіль ОСОБА_2 виїхав на зустрічну полосу руху, намагаючись їх обігнати ліворуч та скоїв ДТП. Яка була швидкість у автомобіля ОСОБА_2 , він не знає.

Допитана як свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1 03.10.2020 року, приблизно о 17-00 год., останній перебував за кермом автомобіля «MERCEDES-BENZ», а вона сиділа на задньому лівому сидінні. Попереду на пасажирському сидінні сидів її чоловік ОСОБА_4 . Так як їм необхідно було розвернутися на одній із вулиць у м. Запоріжжі, її батько на дорозі зайняв крайнє ліве положення, зупинився, тому що пропускав зустрічні автомобілі та включив покажчик повороту ліворуч. В одну мить вона відчула удар в їх автомобіль та побачила, що легковий автомобіль білого кольору ліворуч намагався їх обігнати, але не зміг цього здійснити та сталася дорожньо-транспортна пригода.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що 03.10.2020 року, приблизно о 17-00 год., він йшов по вул. О. Говорухи у м. Запоріжжі, піднімаючись з вул. Космічній. На проїжджій частині по вказаній вулиці він побачив як на лівій полосі руху стоїть автомобіль «MERCEDES-BENZ», який не рухався, з включеним лівим покажчиком повороту. У подальшому, він побачив як автомобіль білого кольору китайського виробництва виїхав на зустрічну смугу та намагався обігнати зазначений автомобіль ліворуч, але не зміг цього зробити, тому відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Допитана як свідок ОСОБА_5 пояснила, що 03.10.2020 року вона їхала на передньому пасажирському сидінні в автомобілі «GEELY EMGRAND», за кермом якого перебувала ОСОБА_2 . Їх автомобіль їхав у межах лівої полоси по вул. О. Говорухи у м. Запоріжжі, приблизно зі швидкістю 50 км/год. В якийсь момент вона побачила, що у правий бік їхнього автомобілю їде якийсь транспортний засіб. Попереду на їх полосі цього автомобіля не було, так як він знаходився у правій полосі руху і фактично намагався розвернутися на дорозі. Після цього, відбулося зіткнення з автомобілем «MERCEDES-BENZ». В результаті дорожньо-транспортної пригоди в їх автомобілі заклинило передні пасажирські двері, тому вона вийшла з автомобіля через водійські двері.

Крім того, під час судового розгляду були досліджені такі документи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №146584 від 03.10.2020 року відносно ОСОБА_1 ;

- схему місця ДТП від 03.10.2020 року, підписану учасниками події та фотознімки до неї;

- фотознімки, надані під час судового засідання учасниками дорожньо-транспортної пригоди;

- відеозапис, наданий ОСОБА_2 ;

- копію звіту №90 від 08.10.2020 року, наданий ОСОБА_7 .

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , вислухавши пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків цієї події, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівники поліції зазначили, що останній порушив вимоги п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно до пункту 10.1. Правил дорожнього руху України (далі ПДР), затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю.

Статтею 124 КУпАП встановлено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб у передбачених вказаними вище нормами права суспільних відносинах, поведінка водія транспортного засобу, порушувала законодавчо встановлене правило.

В даному випадку у суті адміністративного правопорушення працівник УПП в Запорізькій області Васильєва О.В. зазначила, що ОСОБА_1 «…..перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, а також при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем «GEELY EMGRAND……».

Водночас, усі учасники дорожньо-транспортної пригоди, а також свідки події вказують, що водій ОСОБА_1 фактично здійснював розворот, тобто працівник поліції помилково зазначила про те, що останній здійснював поворот ліворуч.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час судового розгляду суддя допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за клопотанням ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за клопотанням ОСОБА_2 .

Як було встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є родичами ОСОБА_1 (донька та зять, відповідно), а ОСОБА_5 з ОСОБА_2 є співробітниками Комунарського РВ УДМС України в Запорізькій області, тобто колегами.

За таких обставин, враховуючи протилежні показання учасників дорожньо-транспортної пригоди та свідків з їх боку щодо факту руху/перебування у нерухомому стані автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед зіткненням транспортних засобів, суддя критично відноситься до показань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з вказаного факту та виключає їх як допустимі та належні докази, так як вони фактично є зацікавленими особами у справі.

Водночас, свідок ОСОБА_6 в даному випадку, на думку судді, є єдиною не зацікавленою особою, а інформація, отримана від нього, є досить важливою. Показання ОСОБА_6 вважаю мають вирішальне значення в частині того, що автомобіль «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 перед зіткненням транспортних засобів стояв не рухаючись, тобто не змінював напрямок руху, як це вказано у суті адміністративного правопорушення відносно останнього.

Також, на думку суду, у судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_1 перед розворотом не зайняв крайнє положення на проїзній частині.

Відповідно до п.1.10. ПДР крайнє положення на проїзній частині - положення транспортного засобу на відстані від краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги), яка не дає можливості рухатися попутному транспортному засобу (у тому числі двоколісному) ще ближче до краю проїзної частини (середини проїзної частини або розділювальної смуги).

В даному випадку на проїзній частині у момент дорожньо-транспортної пригоди була відсутня дорожня розмітка, що вбачається з фотознімків, наданих учасниками ДТП, з пояснень учасників події та свідків, а також з схеми місця ДТП, складеної інспектором УПП в Запорізькій області Чепченко Д.Є.

Вирахувати математично середину проїзної частини можливо, виходячи з даних схеми місця ДТП 7 м. 25 см (14, 50 метрів ширина проїзної частини : 2). Водночас, неможливо вирахувати на якій відстані до середини проїзної частини або від краю проїзної частини (лівого бордюру) знаходиться автомобіль «MERCEDES-BENZ», так як працівник поліції виміряв відстань від вказаного автомобіля не до краю проїзної частини (лівого бордюру), а до стовпа, який невідомо на якій відстані знаходиться до лівого бордюру.

Таким чином, вирахувати з певною вірогідністю щодо перебування або не перебування автомобіля «MERCEDES-BENZ» у крайньому лівому положенні, на думку судді, неможливо. Надані у судовому засіданні фотознімки та відеозапис також не дають категоричного висновку про таке перебування вказаного автомобіля. Навпаки, розташування автомобіля «GEELY EMGRAND» після ДТП свідчить про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 до зіткнення транспортних засобів займав таке положення до середини проїзної частини, відстань якої не давала можливості рухатися попутному транспорту, так як фактично автомобіль під керуванням ОСОБА_2 після ДТП знаходиться на зустрічній полосі руху.

Прив`язка до каналізаційного люку, на який посилалася у своїх доводах ОСОБА_2 , вважаю неможливим, так як цей люк не відображений на схемі місця ДТП, і відповідно, відсутні певні розрахунки відстані від цього або до цього предмету.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП (можливість позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року), суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, враховуючи встановлені під час судового розгляду вказані факти та викладені вище обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 , тому є усі підстави стверджувати, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Сам факт складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у жодному разі не свідчить про винуватість останнього.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення. За таких обставин ця справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод