Справа № 263/9299/20
Провадження № 3/263/3704/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м.Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Федоренко Тетяна Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2020 року після доопрацювання відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2020 року до суду надійшов протокол про адмінінстративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 23.07.2020 року о 08 год.02 хв. у м.Маріуполі по пр.Металургів, біля буд.69 водій ОСОБА_1 керуючи маршрутним транспортним засобом Богдан А-09202, державний номер НОМЕР_2 , здійснюючи регулярні перевезення пасажирів маршрутом №136 «Площа Визволення-с.Каменськ» перевозив пасажирів у кількості більше ніж місць для сидіння, вказаних в реєстраційних документах транспортного засобу, а саме 28 пасажирів замість 23 пасажирів, чим порушив п.п. 7 п.3 постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання 20.10.2020 року, 23.10.2020 року не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В судове засідання 20.10.2020 року ОСОБА_2 суду було надано заперечення та клопотання про виклик свідків в судове засідання, ОСОБА_3 , яка зазначила себе у заяві як представник ОСОБА_2 , але не надала суду документів на підтвердження своїх повноважень щодо надання правової допомги ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, надано суду заяву про відкладення судового розгляду, оскільки ОСОБА_2 сбе погано почуває, будь-яких медичних документів суду на підтвердження неможливості ОСОБА_1 бути присутнім в судовому засіданні суду не надано. 23.10.2020 року ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, будь-яких клопотань та заяв суду не надав, своє клопотання щодо виклику та допиту свідків не підтримав.

Статтею 268 КУпАП не передбачено обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину, людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Згідно з постановою КМУ № 392 від 20 травня 2020 року (зі змінами відповідно до постанови КМУ № 500 від 17 червня 2020 року) «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» на період дії карантину заборонено забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення: працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, осіб, які виявили бажання бути донорами крові та (або) її компонентів, на підставі посвідчення донора крові та (або) її компонентів або на підставі довідки, що видається донору за місцем медичного обстеження чи давання крові та (або) її компонентів, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ГП 119973 від 23.07.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , та іншими матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , правильно кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП, представлені докази підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, у встановленому порядку такі не спростовані.

Разом з тим, згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 правопорушення було вчинено 23.07.2020 року, постановами Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 06.08.2020 року та 15.09.2020 року вказаний адміністративний матеріал повертався до Управління патрульної поліції для належного оформлення, враховуючи що з моменту вчинення минуло більш ніж три місяці, суд прийшов до висновку про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 38, ст.44-3, п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 283, п.3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУПАП закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Т.І.Федоренко