ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/34/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю представника ОСОБА_1 Скиби В.М., розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у звязку з відмовою останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією постановою також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. в користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження поновити, а постанову місцевого суду як незаконну та прийняту з порушенням вимог КУпАП скасувати, закривши провадження у даній справі у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема зазначає, що місцевий суд всупереч вимогам ст.268 КУпАП не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, зазначивши у своїй постанові, що час та місце розгляду справи було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, де він власноруч розписався. Однак, як зазначає апелянт, на момент підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення жодних відомостей про час та місце розгляду справи у ньому зазначено не було. Також стверджує, що з матеріалами справи, а також з постановою місцевого суду він, за відповідною заявою, ознайомився лише 31 грудня 2019 року.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то апелянт зазначає, що 03 жовтня 2019 року рухаючись по вул. Об`їзній в м. Тернополі його безпідставно зупинили працівники поліції, ствердивши, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та почали складати відносно нього протокол за ст.130 КУпАП, хоча за кермом автомобіля він не перебував.

Зазначає, що ознак перебування у стані алкогольного сп`яніння у нього не було і про такі в поясненнях свідків не зазначено, а тому не було підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того усі пояснення свідків записані одним почерком (відрізняється вкінці лише прізвище і підпис), вони були запрошені працівниками поліції вже після складання усіх матеріалів справи, що викликає сумніви у їх належності та достовірності.

Вказує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як це зазначено у поясненнях свідків, ніякого приладу «Драгер» у працівників поліції не було, поліцейський не повідомив йому про можливість проходження огляду на місці, а також не пропонував проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Зазначає, що в нього незаконно вилучили посвідчення водія та під психологічним примусом через те, що робота водія є його єдиним джерелом доходу, запевняли, що повернуть його після того, як він підпише усі документи, які вони йому нададуть. При цьому, як зазначає апелянт, йому не дали змоги ознайомитися з матеріалами та вказували на те, що розгляд його справи відбудеться за місцем проживання у смт. Підволочиськ у місцевому суді.

Окрім того в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452, в матеріалах справи не міститься акт огляду на стан сп`яніння, а також направлення водія на медичний огляд.

Також, як зазначає апелянт, в порушення вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер працівниками поліції та доступу до відеозаписів на них, затвердженої Наказом Департаменту ПП і Національної поліції №100 від 03.02.2016 року та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції №14/1 від 24.11.2015 року «Про порядок використання відеозапису з відео реєстраторів патрульних» відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи, зафіксований нагрудною камерою нарізними проміжками часу.

Вказує, що в той час, коли працівник поліції продовжував застосовувати на нього психологічний тиск, нагадуючи про повідомлення керівництва військової частини у разі не підписання ним протоколу, відеофіксація не проводилася.

Окрім того, в порушення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор ПП не попередив його про здійснення відеофіксації, чим грубо порушив його право на приватність.

Вважає, що направлений до суду протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376 та загальним вимогам щодо складання протоколу, визначеним в ст, 256 КУпАП, а судом залишено поза увагою наведені вище порушення, внаслідок чого невірно встановлено фактичні обставини справи.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про доведеність його вини, а тому постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , який просив поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу задовольнити, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких повідомлень про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не направлялось, а з матеріалами справи, в тому числі з постановою місцевого суду, останній ознайомився лише 21 грудня 2019 року, про що свідчить його особистий підпис на відповідній заяві.

Оскільки ОСОБА_1 згідно з штемпелем на конверті поштового відправлення Укрпошти апеляційну скаргу подав 31 грудня 2019 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився.

Представник ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце розгляду справи, однак не заперечував щодо здійснення судового засідання без його участі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону, в тому числі, як в даному конкретному випадку, п. 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України 07 листопада 2015 р. №1395 з подальшими змінами, згідно якої до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема рапорту інспектора 3 роти батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Зеленецького М., в ході несення служби в складі екіпажу 202 спільно із ОСОБА_3 03 жовтня 2019 року близько 04 год. 05 хв. ними було виявлено автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з порушенням ПДР, а саме п.11.5, у звязку з чим було прийнято рішення зупинити даний т/з.

Оскільки під час спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного спяніння, а саме: нечітка мова, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, йому було запропоновано пройти огляд на стан спяніння за допомогою технічного приладу Драгер, а також проїхати в медичний заклад для такого огляду, на що він відмовився у присутності двох свідків, після чого відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №239817 від 02 жовтня 2019 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР в звязку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з долучених до вказаного протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 03 жовтня 2019 року близько 04 год. 10 хв. вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 , який керував т/з Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, а також пройти такий огляд в медичному закладі відмовився. Вказані письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають. Той факт, що свідки у своїх поясненнях не зазначили ознак алкогольного спяніння у ОСОБА_1 , не є підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки такі ознаки були зафіксовані у рапорті поліцейського, відеозаписах, а також протоколі про адміністративне правопорушення.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення вказаних вище свідків підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки, а також проїхати в медичний заклад для такого огляду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його не попереджали про відеофіксацію, є надуманими, оскільки спростовуються самим відеозаписом, відповідно до якого працівником поліції одразу після того, як він представився, було попереджено ОСОБА_1 щодо здійснення відеофіксації. Це ж стосується і його доводів про те, що автомобілем керував не він, оскільки з відеозапису вбачається, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 і вказаного факту він не заперечував.

Це ж стосується і його доводів з приводу того, що до нього працівники поліції застосовували тиск та незаконно відібрали права, оскільки будь-яких ознак щодо примушування ОСОБА_1 вчинити певні дії ні з відеозаписів, ні з матеріалів справи не вбачається, зауважень чи заперечень ним також не відзначалось. У полі для письмових пояснень протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надасть в суді, що також підтверджується і відеозаписом.

При цьому працівники поліції діяли у відповідності до п.п.1,3 розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно з якими поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

Вказані вище обставини також підтверджуються відеозаписом та особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення щодо отримання ним тимчасового дозволу на керування транспортними засобами, де він розписався добровільно та без тиску.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу та до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків і підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису, немає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції надали неправдиву інформацію з приводу того, що судове засідання повинно було відбуватись в Підволочиському районному суді Тернопільської області є також надуманими, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції його повідомив про розгляд справи відносно нього 15 жовтня 2019 року в Тернопільському міськрайонному суді, що також вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, де ОСОБА_1 власноруч розписався.

Щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного спяніння, а також направлення в медичний заклад для такого огляду, такі доводи є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити як огляд на місці зупинки, так і в медичному закладі, а тому долучати вказані документи до матеріалів справи при даних обставинах не є необхідним, і їх відсутність не є підставою для скасування рішення місцевого суду.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення всупереч доводам апелянта відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Строк на апеляційне оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис