Справа № 944/2319/20 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 33/811/1294/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, 11 травня 2020 року о 12 год. 38 хв. ОСОБА_1 в с. Зелів Яворівського району Львівської області, на вул. Бічна 429, керував автомобілем марки «OPEL VECTRA» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, нестійка хода, поведінка яка невідповідає обстановці, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

На постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування причин пропуску строку зазначає, що не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про оскаржувану постанову дізнався лише 26 серпня 2020 року, коли отримав поштою її копію.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суддею місцевого суду не надано жодної оцінки доводам щодо відсутності у його діях складу правопорушення, наведені ним у письмовому клопотанні. Вказує, що наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності та жодними доказами не підтверджені.

Посилається на те, що працівники поліції його не зупиняли, а під`їхали до нього, коли автомобіль був припаркований, а він прямував у магазин. При цьому працівники поліції заявили, що він порушив правила дорожнього руху здійснив поворот без увімкнення показчика повороту. Пізніше поліцейські стверджували, що він розмовляв під час руху по телефону, хоча телефон він взяв у руки, коли вже виходив з машини. На його обурення такими діями працівники поліції почали звинувачувати його в тому, що він перебуває у стані сп`яніння. Всі обставини зафіксовані на відеозаписах реєстратора з автомобіля поліцейських та їх нагрудних відеореєстраторів.

Вказує, що ознак сп`яніння у нього не було, він не вчиняв жодних дій, які б не відповідали ситуації, що склалась. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, навпаки надавав згоду на такий. При цьому поліцейськими було порушено процедуру залучення свідків, такі протокол не підписували та пояснень не надавали, у їх присутності протокол не складався.

Крім того, у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що свідчить про істотне порушення вимог закону.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адміністратор парафії храму Преображення Господнього священик отець ОСОБА_2 звернувся з клопотанням, відповідно до якого просить застосувати до ОСОБА_1 заходи громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації релігійної громади.

В судове засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надійшла його заява, у якій вказує, що повністю підтримує клопотання громадської організації релігійної громади Української греко-католицької церкви Преображення Господнього про передачу матеріалів справи на їх розгляд з метою вжиття заходів громадського впливу.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та клопотання, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням, що ОСОБА_1 був відсутній під час винесення постанови щодо нього, з матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови була скерована ОСОБА_1 14 серпня 2020 року, однак дані про те, коли останній її отримав, відсутні, а тому, з метою забезпечення особі доступу до правосуддя, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази,

які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтований даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з камер спостереження патрульних, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА№410055 від 11 травня 2020 року.

Суддя апеляційного суду погоджується з висновками судді першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.

Під час апеляційного перегляду справи надійшло клопотання священика парафії храму Преображення Господнього - отця Ярослава Бірбана про застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації релігійної громади.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 є членом релігійної громади Української греко-католицької церкви Преображення Господнього, бере активну участь в житті села та церковної громади, користується повагою та авторитетом односельців, є одним з організаторів благоустрою села та спорудження парохіального будинку, брав участь в організації святкувань релігійних свят та інших різних святкувань сільської громади (прощання з колядою, дня села тощо), є керівником ГО «Благоустрій», яке створено за його ініціативи та з метою організації робіт із замощення сільської дороги, влаштування дитячого майданчика, водовідведення тощо.

Крім того, вказано, що ОСОБА_1 постійно разом із родиною бере участь у недільних та святкових богослужіннях, одружений, виховує двох малолітніх дітей, допомагає батькам, є порядним чоловіком і батьком, при потребі допомагає мешканцям села, які в силу віку потребують допомоги.

Також просить врахувати, що ОСОБА_1 є єдиним годувальником сім`ї, у якій виховуються двоє малолітніх дітей, а можливість керування транспортним засобом є його єдиним джерелом доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбаченихст.247 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є членом релігійної громади Української греко-католицької церкви Преображення Господнього у с. Зелів Яворівського району Львівської області. При цьому він бере активну участь у житті села та церковної громади, користується повагою та авторитетом серед односельців, за місцем проживання характеризується позитивно.

Розглянувши клопотання релігійної громади, суддя апеляційного суду вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд громадській організації релігійній громаді Української греко-католицької церкви Преображення Господнього у с. Зелів Яворівського району Львівської області для застосування заходів громадського впливу, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

За таких обставин, суддя апеляційного суду за наслідками розгляду клопотання релігійної громади Української греко-католицької церкви Преображення Господнього відповідно до ч. 2 ст. 284, п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді першої інстанції з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 21, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направити на розгляд релігійної громади Української греко-католицької церкви Преображення Господнього у с. Зелів Яворівського району Львівської області.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.