Справа №: 343/2269/20
Провадження №: 3/0343/678/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано - Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТзОВ «Грант-Транс-Компанія», в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 212-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Долинського районного суду повторно, після повернення матеріалів адміністративної справи для належного оформлення, надійшов адміністративний протокол серії ВАБ №262817 від 12.10.2020 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким 03.10.2020 близько 16.55 год в м. Долина по вул. Міцкевича, 67 на маршрутному таксі «Вигода - Долина Івано Франківськ» д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено розміщення агітаційних матеріалів партії «Платформа громад», що являється порушенням порядку розміщення таких матеріалів, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 212-14 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, про причини неявки суду не вказав, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №262817 від 12.10.2020, в якому викладена суть правопорушення (а.с. 1);

- повідомлення про адміністративне правопорушення від 05.10.2020 № 6172, яке надійшло від офіційного спостерігача громадянської мережі «ОПОРА» (а.с. 3);

- фотокопії з зображенням транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , на якому розміщено агітаційний матеріал партії «Платформа громад» (а.с. 7-10);

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.10.2020, в яких останній зазначив, що даний транспортний засіб марки Mercedes Sprinter білого кольору д.н.з НОМЕР_1 він орендує в ТзОВ «Грант-Транс-Компанія», та здійснює перевезення пасажирів за маршрутом «Вигода - Долина Івано Франківськ». Агітаційні матеріали партії «Платформа громад» були розміщені власником даного транспортного засобу (а.с. 11).

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, суд враховує таке:

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа «Озтюрк проти Німеччини», «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» повинна застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, якій ставиться у вину вищевказане правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 212-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях.

Диспозиція зазначеної статті є бланкетною, тобто такою, в якій закріплюється лише загальні ознаки правил поведінки, а для встановлення індивідуальних ознак вчиненого, слід звертатись до положень іншого нормативного акта. Бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм. Тому посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим, та за відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки, порушене особою, відповідальність не настає. При цьому, про необхідність правильного викладення суті адміністративного правопорушення за ст. 212-14 КУпАП наголошується і в висловленому Верховним Судом України узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення ( статті 212-7-212-21 КУпАП, та злочини проти виборчих прав і свобод ( статті 157-160 КК України). Зокрема в узагальненні наголошено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, (в тому числі за ст. 212-14 КУпАП) недостатньо послатися тільки на назву та частину статті КУпАП. Слід розкрити її зміст і зазначити вчинені дії.

На підтвердження порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами громадянином у протоколі про адміністративне правопорушення слід зазначити: по-перше, який порядок розміщення порушено та в якій формі оформлено друковані та/або аудіовізуальні агітаційні матеріали чи політичну рекламу; по-друге, які норми виборчого законодавства порушено, навести докази і додати матеріали на підтвердження вчиненого; по-третє, чи порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами; по-четверте, що особа, яка порушила порядок, є суб`єктом правопорушення і не є посадовою особою підприємства-розповсюджувача реклами, та інше. До протоколу необхідно долучати матеріали на підтвердження викладеної інформації, зокрема копію рішення місцевого органу влади про визначення місць для розміщення матеріалів передвиборної агітації чи зовнішньої реклами.

Однак, всупереч наведеному, такі дані в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відсутні.

Більше того, до матеріалів справи не долучено жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 розмістив політичну рекламу на вказаному у протоколі транспортному засобі. Обставини, зазначені у письмових поясненнях ОСОБА_1 , працівник поліції не перевірив, доказів на спростування наведених у поясненнях обставин до протоколу не долучив.

З протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не вбачається в чому полягає протиправна поведінка ОСОБА_1 , жодними доказами не підтверджено, що саме він отримав агітаційні матеріали та від кого і що саме він їх розмістив на транспортному засобі.

Таким чином, слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України і Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП у зв`язку з недоведеністю його вини допустимими і належними доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст.1, 9, 23, 33, 88-1, 251, 252 КУпАП та, керуючись ст.ст. 40-40-1, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 212-14 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: І. М. Андрусів