КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/928/2020 Постанова винесена суддею Макаренко І.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю захисника Запорожченко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Гнатенка О.А. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 30 вересня 2019 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Aston Martin», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Тургенівській, 76-78 в м. Києві, був неуважний до дорожньої обстановки, рухаючись заднім ходом, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на запаркований автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3(б), 10.9, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гнатенко О.А., не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин справи та висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження у зв`язку із малозначністю діяння.

Захисник вважає, що суд першої інстанції не виконав вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, оскільки не врахував обставин, передбачених ч. 1 ст. 34 КУпАП, що пом`якшують відповідальність. Зокрема, як зазначає захисник, ОСОБА_1 визнав свою провину у вчиненні правопорушення та розкаявся у вчиненому, приніс свої вибачення потерпілому та в повному обсязі відшкодував йому шкоду, завдану ДТП, що підтверджується квитанцією про оплату ремонтних робіт автомобіля. Потерпілий також звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за малозначністю діяння у зв`язку із повним відшкодуванням завданої шкоди та відсутністю будь-яких претензій, але така заява внаслідок помилки потерпілого в номері провадження була долучена до іншої справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , яка стосується залишення останнім місця ДТП.

На переконання захисника, сукупність вищезазначених обставин свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а тому наявні правові підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП з подальшим закриттям провадження у справі.

Крім того, захисник Гнатенко О.А. в апеляційній скарзі порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 18 жовтня 2019 року, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що ОСОБА_1 не повідомлявся в порядку, встановленому ст. 2772 КУпАП, про судовий розгляд, а про прийняте рішення захисник дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень в день його опублікування 13 січня 2020 року та ознайомився з матеріали справи в суді 16 січня 2020 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення захисника на обґрунтування апеляційних вимог та клопотання про поновлення строку оскарження, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду захисником пропущений із поважних причин, тому він підлягає поновленню, але апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя Шевченківського районного суду м. Києва достатньо повно та всебічно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, отже дотримав вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, а зміст судового рішення узгоджується з положеннями ст. 283 КУпАП.

З огляду на прохання захисника та його доводи в суді апеляційної інстанції, висновок судді Шевченківського районного суду м. Києва про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.3(б), 10.9, 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин викладених у постанові, як такий, що ґрунтується на матеріалах справи та не оспорюється захисником Гнатенком О.А., не є предметом апеляційного перегляду.

Разом із цим вважаю, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке є найбільш м`яким видом стягнення із передбачених санкцією ст. 124 КУпАП, в даному випадку в повній мірі відповідає обставинам і характеру вчиненого ним адміністративного правопорушення, а також ступеню його вини. При цьому доводи захисника щодо наявності підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП є непереконливими.

Так, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Адміністративне стягнення, як це визначено у ст. 23 КУпАП, є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому положеннями ст. 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення, не спричинили значної шкоди державним або громадським інтересам та не становить великої суспільної небезпеки.

Як убачається з матеріалів справи, 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 , окрім порушення вимог п.п. 2.3(б), 10.9, 13.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не виконав також і вимог п. 2.10(а) ПДР України та залишив місце ДТП. При цьому, правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, було вчинено ним у нескладній дорожній обстановці, а та обставина, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП, спростовує позицію захисту щодо його щирого каяття навіть з урахуванням того, що в подальшому ОСОБА_1 і здійснив заходи, направлені на відшкодування завданої ним матеріальної шкоди.

В той же час за даними квитанції АТ КБ Приватбанк , на яку посилається захисник як на доказ відшкодування завданої потерпілому в результаті ДТП матеріальної шкоди, ОСОБА_1 перерахував грошові кошти за ремонт транспортного засобу 25 листопада 2019 року при тому, що подія ДТП відбулася 30 вересня 2019 року, протокол про адміністративне правопорушення складено за участі ОСОБА_1 03 жовтня 2019 року, а постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята судом ще 18 жовтня 2019 року, при цьому розмір такого відшкодування не може свідчити про незначне пошкодження транспортного засобу.

Вказані обставини переконливо свідчать про те, що усне зауваження, яке є заходом впливу, який не пов`язаний з накладенням адміністративного стягнення, в даному випадку є недостатнім для реалізації завдання КУпАП, визначеного в ст. 1 цього Кодексу, зокрема щодо запобігання правопорушенням, а призначене судом першої інстанції ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в повній мірі відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст. 23 КУпАП.

Враховуючи наведене, за відсутності підстав для зміни або скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року, яка є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Гнатенку Олексію Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника Гнатенка Олексія Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко