Справа №336/6969/20
Провадження № 3/336/3075/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 грудня 2020 року
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
30.10.2020 року о 08.20 годині під час ранкового шикування 4 артилерійського дивізіну, солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ майору ОСОБА_2 відбути для навчання у складі дивізіону на 239 загальновійськовий полігон (Черкаське) Новомосковського району Дніпропетровської області, мотивуючи це тим, що його мати ОСОБА_3 має інвалідність ІІІ групи з дитинства по слуху та потребує постійного догляду. 05.11.2020 року під час шинкування 4 артилерійського дивізіону, солдат ОСОБА_1 відмовився виконувати наказ ТВО командира 4 артилерійського дивізіону лейтенанта ОСОБА_4 , відбути для навчання у складі дивізіону на 239 загальновійськовий полігон (Черкаське) Новомосковського району Дніпропетровської області, мотивуючи це тим, що його мати ОСОБА_3 має інвалідність ІІІ групи з дитинства по слуху та потребує постійного догляду, вчинивши недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, що виразилось у невиході на службу, як наслідок не виконання покладених на останнього службових обов`язків та задач військової служби, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник заперечували проти наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол складено не уповноваженою особою. Відповідно до наказу 1119 від 26.12.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 тільки обмеженому переліку посадових осіб надані повноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення, які складаються у військовій частині. ТВО командир 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 на складання протоколу повноважень не мав. Зазначив, що накази на які посилається автор протоколу в матеріалах справи відсутні, а зміст правопорушення носить не конкретний характер, з відсутністю доказів про вчинення правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку із відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.
Диспозиція статті 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо) які є безумовними для виконання нею.

Недбале ставлення до служби припускає несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).

Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Тобто, виконанню підлягає законний наказ, а не пропозиція підлеглому вчинити певні дії в майбутньому, що фактично було озвучено ОСОБА_1 30.10.2020 р. та 05.11.2020 р. під час шикування 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 заступником командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_2 та ТВО командира 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_4 .

Наказом Міністерства оборони України № 105 від 20.02.2017 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.3.2017 р. за № 364/30232 затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України.

Згідно п. 1,2,3,4Інструкції:

Інструкція визначає особливості направлення військовослужбовиів Збройних Сил України у відрядження в межах Українита механізм відшкодування витрат на відрядження.

Відрядження - направлення військовослужбовиів Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в іншу місцевість для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).
Рішення про направлення військовослужбовиів у відрядження(за наявності бюджетних асигнувань) та відшкодування витрат на відрядження приймаютьу військових частинах,військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях - командир (начальник, керівник) військової частини(військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу, установи, організації).

Рішення про направлення військовослужбовиів у відрядження оформляється відповідним наказом, вякому зазначаються: пункт призначення;

найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається

військовослужбовець;

строк та терміни відрядження;

мета відрядження.

На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження.
Строк відрядження визначається командиром (начальником. керівником),але не може перевищувати в межах України ЗО календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами) .

Викладене свідчить, що заступник командира дивізіону з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_2 та ТВО командира 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 не уповноважений приймати рішення про направлення військовослужбовиів для виконання службових завдань поза місцем постійної дислокації військової частини, так як це компетенція командира військової частини. Таке рішення командира військової частини оформляється письмовим наказом,який має дату та номер, та в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження;

Командир дивізіону з морально-психологічного забезпечення майор ОСОБА_2 та ТВО командира 4 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 за наявності такого наказу командира військової частини мали довести його зміст до відома підлеглих, зокрема, до відома ОСОБА_1 .
З наведеного суд встановив, що ОСОБА_1 не зобов`язаний був виконувати вказані розпорядження, а їх невиконання не є адміністративним проступком.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено ст.247 ч.1 п.1 КУпАП України, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 3 ст.126, п. 1 ч.1 ст. 247, КУпАП України, ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суддя-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 172-15КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою,яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником,потерпілим,його представником протягом десяти днів з дня вручення постанови до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко

Постанова набрала законної чинності _________20__рік.
Дата видачі ________________20___рік.