КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Панченко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 січня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду встановлено, що 12 жовтня 2019 року о 06 годині 45 хвилин по вул. Борщагівській, 173/187 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «RenaultTrafic», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 03 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що він дійсно відмовився проходити огляд на місці зупинки, однак наполягав на проведенні огляду в медичному закладі. Відповідно до письмових пояснень свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 встановлено, що він відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння, однак того, що він відмовився від огляду в медичному закладі нічого не вказано.

Апелянт вказує, що матеріали провадження не містять інших доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння не проводився, а пропозиція про проведення такого огляду була здійснена співробітниками патрульної поліції з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та положень «Інструкції».

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Панченко Н.В., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею районногосуду дотримано не було, а тому висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 та п.9 розділу 2 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суддя районного суду, при розгляді цієї справи, дотримання працівниками поліції зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя районного суду формально послався в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та наявні в матеріалах справи інші докази, проте належної оцінки усім доказам не надав і залишив поза увагою питання щодо дотримання поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно останнього вимог ст. 266 КУпАП, не дивлячись на те, що згідно з положеннями ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 278781 від 12 жовтня 2019 року встановлено, що 12 жовтня 2019 року о 06 годині 45 хвилин по вул. Борщагівській, 173/187 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та вказав, що під час його зупинки працівниками поліції йому було запропоновано пройти огляд на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, на що він відмовився, оскільки ЗМІ, інтернет мережі неодноразово повідомляли, що технічні засоби, якими працівники поліції перевіряють на місці на стан сп`яніння є недосконалими, показують не правильні показники на користь працівників поліції. ОСОБА_1 просив працівників поліції провести огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, працівники поліції проігнорували його прохання та склали на нього протокол про адміністративне правопорушення, зазначивши, що він відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку.

Наведені пояснення ОСОБА_1 повністю підтверджуються дослідженим під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що останній відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу лише на місці зупинки транспортного засобу, а пройти такий огляд в медичному закладі він не відмовлявся і працівниками поліції така вимога взагалі не висувалась.

Таким чином, у зв`язку з недотриманням працівниками поліції вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, висновок суду про порушення останнім положень п. 2.5 ПДР України є неправильним.

Щодо наявних в справі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в яких зафіксовано лише факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, то апеляційний суд вважає ці пояснення свідків недостатніми доказами на підтвердження наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

На думку апеляційного суду, законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, з урахуванням усіх вище наведених обставин викликає розумні сумніви, які виключають можливість визнання цього документу як належного доказу в справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова