Справа № 214/9223/19
3/214/203/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 січня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши матеріали справи, розглянувши матеріали, які надійшли від Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Міністерства юстиції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №35943774 від 19.11.2019 року, станом на 11.10.2019 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 120516,62 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст.183-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавав.

За таких обставин, слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_1 , який, ухилившись від суду, не бажав особисто приймати участь в розгляді справи, з метою розгляду справи у розумні строки, суд вважає за необхідне розглянути справу в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів та, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Так, дії ОСОБА_1 державним виконавцем кваліфіковані за ст.183-1 КУпАП.

Стаття 183-1 КУпАП має три частини, які містять різні диспозиції та, за вчинення передбачених ними дій, встановлене різне адміністративне стягнення.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення повинен бути зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, а ні в протоколі про адміністративне правопорушення а ні в долучених до нього матеріалах не вказано частину статті за якою притягається особа до адміністративної відповідальності, зазначена лише «ст.183-1», отже протокол складений неправильно та не конкретно, що розцінюється судом як відсутність основного належного та допустимого доказу складу адміністративного правопорушення.

Окремо, суд зазначає, що чинним КУпАП суду не надано права на самостійну перекваліфікацію вчиненого діяння, тому суд розглядає протокол в межах, визначених органом, що його склав, оскільки позбавлений можливості вносити в протокол якісь відомості.

Отже, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.183-1, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Чернова