Справа № 354/1107/20
Провадження № 3/354/742/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Яремчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №379111 від 08.11.2020, ОСОБА_1 08.11.2020 приблизно о12 год. 50 хв. в с. Яблуниця, по вул. Г. Майдану, керував автобусом нерегулярних перевезень марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_2 , без засобів індивідуального захисту, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КупАП.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину визнав та суду пояснив, що їхав з міста Львова, всю дорогу він використовував маску для обличчя, і пасажири, які були в автобусі також були у масках, що підтверджується відеозаписом. Через те, що довгий час їхав за кермом, він зняв маску, щоб подихати свіжим повітрям. Місце його сидіння відокремлено від салону, відведеного для сидіння пасажирів. Тому, людей він жодним чином не наражав на небезпеку. Протиепідемічні правила він дотримується, розуміє всю серйозність захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, адже від цього захворювання нещодавно помер його батько. Просить суд не карати його суворо, зазначив, що розмір штрафу є надто великим для його родини, його фінансові можливості не дозволяють його сплатити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та співставленні, суд доходить до висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Факт перебування ОСОБА_1 за кермом автобуса нерегулярних перевезень без захисної маски, крім визнання вини самим ОСОБА_1 , підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою на те особою, відеозаписом події, долученим до матеріалів справи.

Разом з тим, під час огляду у судовому засіданні відеозапису, судом встановлено також і те, що пасажири, які перебували у транспортному засобі та пасажирка, яка сиділа поряд із водієм, - мали на обличчі індивідуальні засоби захисту. Крім того, салон автомобіля, де перебували пасажири, відокремлений від місця сидіння водія. Уповноваженими особами, як вбачається з відеозапису та матеріалів справи, не зафіксовано з боку ОСОБА_1 жодних інших порушень правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил, окрім факту перебування самого ОСОБА_1 на момент зупинки автомобіля без захисної маски.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення ним 08.11.2020 року правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а саме порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

На день вчинення правопорушення (08 листопада 2020 року) ст. 44-3 містила лише одну частину, диспозиція якої передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Санкція статті передбачає відповідальність у виді накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на день вчинення ОСОБА_1 правопорушення уповноважені органи вірно кваліфікували його дії за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для повернення судом адміністративного матеріалу не було.

21.11.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким статтю 44-3 Кодексу України про адміністративні доповнено частиною другою такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, ч. 2 ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за перебування в громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

З досліджених у судовому засідання доказів, та з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що дії останнього на час розгляду справи в суді підпадають під кваліфікацію саме ч. 2 ст. 44- 3 КУпАП, яка вступила в дію після вчинення останнім вказаного адмінправопорушення.

Законодавець зменшив розмір штрафу за дії, визначені у ч.2 ст. 44-3 КУпАП. Вказані зміни покращують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа №1-7/99) у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зважаючи на викладене, та враховуючи те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, яка вступила в дію після вчинення останнім адмінправопорушення, але на момент розгляду справи в суді, та за яку передбачена відповідальність більш м`яка, суд приходить до висновку про необхідність застосування зворотньої сили закону, який пом`якшує відповідальність, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.44-3 КупАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст.5 вказаного Закону.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 33, 44-3, 221, 251, 252, 268, 283-285 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі ч.2 ст.8 КУпАП, застосувати зворотню силу закону, який пом`якшує відповідальність та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.44-3 КУпАП у розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420, 40 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М. В. Остап`юк