Номер провадження: 33/813/1052/20
Номер справи місцевого суду: 522/4859/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Ізраїлю, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладений штраф в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, та стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови суду, 01.03.2020 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz SLS 65», д/н НОМЕР_1 , по вул. Гагарінське плато, біля будинку №5 «А» в м. Одесі, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.5, 2.9а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року, скасувати оскаржену постанову суду першої інстанції та, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що працівниками поліції було порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, протокол було складено за його відсутності, права та обов`язки йому не роз`яснювалися, зі змістом протоколу він ознайомлений не був.

Працівники поліції проігнорували прохання ОСОБА_1 про перевірку його на стан сп`яніння та йому було відмовлено у наданні свідоцтва про державну реєстрацію та свідоцтва про повірку технічного засобу, за допомогою якого необхідно було провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

ОСОБА_1 стверджує, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та, в порушення вимог ст.266 КУпАП, його не було відсторонено від управління транспортним засобом. При цьому ОСОБА_1 стверджує, що транспортним засобом він не керував, а знаходився поряд та розмовляв по мобільному телефоні.

ОСОБА_1 звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, окрім неправдивих свідчень осіб, які вписані в протокол, як свідки події.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він не був присутнім у судовому засіданні, жодного виклику до судового засіданні не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений права давати свої пояснення.

До початку судового засідання ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі, вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у письмовому провадженні.

Щодо заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження

Пунктом 8) ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 .

В свою чергу матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про надіслання ОСОБА_1 вказаної постанови засобами поштового чи електронного зв`язку.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення 05.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та надання йому копії постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції 11.08.2020 року.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на оскарження постанови суду підлягає поновленню, як такий, що був пропущений з поважних причин, а отже підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був здійснений за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому в абзаці третьому мотивувальної частини постанови суд зазначив: - «Правопорушник ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому 03.04.2020 року судової повістки про виклик до суду на 15 годину 15.04.2020 року, та шляхом направлення йому 04.05.2020 року судової повістки про виклик до суду на 11 годину 50 хвилин 21.05.2020 року».

Разом з тим вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, в тому числі повідомлення про вручення поштового відправлення, телефонограми, які б підтверджували факт інформування ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань, які відбулися в приміщені Приморського районного суду м. Одеси о 15 годині 15.04.2020 року та об 11 годині 50 хвилин 21.05.2020 року.

Відповідно до положень ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

При цьому апеляційний суд наголошує про те, що обов`язок щодо належного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду її справи покладається виключно на суд, в провадженні якого перебуває справа.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з тим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору "кримінального обвинувачення" до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Апеляційним судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без належного її сповіщення про час та місце розгляду справи, чим були істотно порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції не було виконано обов`язок щодо забезпечення кожному учаснику реального доступу до правосуддя, що вимагається ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що тягне за собою безумовне скасування постанови суду першої інстанції.

Мотивуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що вона підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №335122 від 01.03.2020 року.

Посилаючись на наведені в зазначеному протоколі обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проте суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з огляду лише на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим вважає, що суд першої інстанції передчасно прийняв судове рішення без належної перевірки обставин справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять запису відеофіксації події адміністративного правопорушення, а пояснення свідків заповнені на раніше виготовлених бланках, що викликає сумнів у їх достовірності.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути порушення закону, допущені судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що події, які розглядаються, мали місце 01 березня 2020 року. Таким чином, на момент апеляційного перегляду закінчився трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.

Положеннями п.7) ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Враховуючи закінчення строку накладення адміністративного стягнення та необхідність закриття справи з цих підстав, апеляційний суд не розглядає інші доводи викладені в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7) ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.38, п.7) ст.247, п.2 ч.8 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.7) ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко