Провадження № 3/522/1482/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., за участі особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , адвоката Завальнюка Д.Ю., розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з 7-ї роти 2-го батальйону УПП ДПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі громадянка України, працює в лотомаркеті, незаміжня, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2019 року, приблизно о 05 годині, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом автомобілем марки Toyota р.н. НОМЕР_1 , за адресою вул. Садова, 19, що у Приморському районі в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилася у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 , свою провину заперечувала, зазначила, що підстав для зупинки її транспортного засобу у поліцейських не було.

Адвокат Завальнюк Д.Ю. заявив клопотання про закриття провадження по справі, так як із наданих поліцейськими відеозаписів неможливо встановити наявність провини особи «поза розумним сумнівом», крім цього на відеозаписі чітко чутно про відмову у проходженні огляду на виявлення стану сп`яніння саме чоловічим голосом, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, в ході судового розгляду, були досліджені документи, що підтверджують провину ОСОБА_1 , а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №202091 від 26.11.2019 року;

- пояснення ОСОБА_2 від 26.11.2019 року;

- пояснення ОСОБА_3 від 26.11.2019 року;

- відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції від 26.11.2019 року.

Так, на відеозаписі №DSJX301339_001339 зафіксовано спілкування між поліцейськими, ОСОБА_1 та особою чоловічої статі (хлопець особи, стосовно якої складено протокол). Після зупинки транспортного засобу до ОСОБА_1 підійшли поліцейські, та попросили пред`явити документ, що посвідчує право користування автомобілем і документ, що посвідчує право керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 заперечила, і вимагала від працівників поліції повідомити причину зупинки її транспортного засобу (хоча вона сама зупинила транспортний засіб, і протягом відеозапису неодноразово вказувала, що самостійно зупинила транспортний засіб так як в неї виникли технічні неполадки). Незважаючи на що, поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 рухалась на транспортному засобі, який по своєму зовнішньому вигляду (наявність вм`ятин, розбите вітрове скло і відсутність заднього бамперу) свідчить про неналежний технічний стан, що і було підставою для перевірки документів водія.

Поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозаписі, була невідповідною обстановці, остання неодноразово висловлювала свої переконання у безкарності своїх дій.

На 6 хвилині вказаного вище відеозапису, поліцейський пред`явив ОСОБА_1 вимогу пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на газоаналізаторі «Драгер». Через деякий час у присутності понятих ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на газоаналізаторі з метою виявлення стану сп`яніння, на що остання нічого не відповіла, крім цього, останній було запропоновано пройти огляд у медичній установі задля встановлення ознак сп`яніння, на що остання також нічого не відповіла. У кінці вказаного відеозапису поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що за таких обставин стосовно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на що вона погодилась. На наступних відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_1 ознайомлюється із протоколом та ставить свій підпис.

Таким чином суддя приходить до висновку, що викладені у заяві адвоката підстави для закриття провадження по справі є надуманими, та такими, що не відповідають дійсності. Так як ОСОБА_1 неодноразово було вказано на необхідність пройти огляд задля виявлення стану сп`яніння, на що з її сторони не було вчинено жодних конклюдентних дій. У відповідь на пропозиції поліцейських остання тільки вимагала пояснення причини її зупинки, вказувала на те, що автотранспортний засіб вона викрала, і пред`являти жодних документів вона не буде.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, а також керувати транспортним засобом у тверезому стані.

Крім цього, у рішенні по справі №127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, Верховний суд роз`яснив, що помилковим є уявлення водія транспортного засобу про наявність права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Суддя враховує суспільну небезпечність та виняткову необхідність у виконанні водіями вимог ПДР України в частині керування транспортним засобом у тверезому стані.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Відповідно до ст. 4 п. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини справи, а також для запобігання вчинення нових правопорушень з боку ОСОБА_1 вважаю необхідним піддати її адміністративному стягненню у вигляді штрафу в доход держави із позбавленням права керувати транспортним засобом.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси особою протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеса Попревич В.М.

06.02.2020