ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 Справа №607/16107/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадяннки України, мешканки АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 неналежно виховує свогомалолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 17 вересня 2020 року близько 18 години працівниками поліції виявлено, що помешкання по вулиці Клима Савури, 11/75 , м. Тернополі, де проживає малолітній ОСОБА_2 , в антисанітарному стані , викликана працівниками поліції бригада швидкої медичної допомоги виявила на тілі малолітнього ОСОБА_2 значні опрілості, чим порушила вимоги статті 10 Закону України «Про охорону дитинства», статті 150 Сімейного кодексу України, за що передбачена відповідальність за 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належно сповіщеною у судове засідання не прибула, з невідомих на те суду причин .

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» , в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 ст. 6 Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У цьому контексті слід зазначити, що судом було вжито всіх передбачених законом заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи на шляхом направлення на її адресу судової повістки. Однак ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила, особисто отримавши 17 вересня 2020 року копію протоколу про адмінпорушення серії АПР18П № 717691 , не цікавилася провадженням у своїй справі.

Такі дії ОСОБА_1 на думку суду, містять зловживання своїм процесуальним правом .

Беручи до уваги викладене, розгляд даної справи слід повести за відсутності ОСОБА_1 на підставі частини 1 ст. 268 КУПАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме : даними наявними АПР18 № 717691 від 17 вересня 2020 року ;письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 17 вересня 2020 року;письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 17 вересня 2020 року ; письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 17 вересня 2020 року; копією Свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , виданого 05 серпня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ ) ; копіям фотофіксації з місця події ; даними рапорту інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області Гутмана від 17 вересня 2020 року, зареєстрованого за № 340039, з яких убачається, що ОСОБА_1 неналежно виховує свогомалолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 17 вересня 2020 року близько 18 години працівниками поліції виявлено, що помешкання по АДРЕСА_1 , де проживає малолітній ОСОБА_2 , в антисанітарному стані , викликана працівниками поліції бригада швидкої медичної допомоги виявила на тілі малолітнього ОСОБА_2 значні опрілості, чим порушила вимоги статті 10 Закону України «Про охорону дитинства», статті 150 Сімейного кодексу України .

Перелік базових та фундаментальних обов`язків батьків щодо виховання дітей визначений Сімейним кодексом України.

Так, статтею 150 цього кодексу встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Окрім цього, статтею 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що грунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють; втягнення у злочинну діяльність, залучення до вживання алкоголю, наркотичних засобів і психотропних речовин; залучення до екстремістських релігійних психокультових угруповань та течій, використання її для створення та розповсюдження порнографічних матеріалів, примушування до проституції, жебрацтва, бродяжництва, втягнення до азартних ігор тощо. Держава через органи опіки і піклування, служби у справах дітей, центри соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центр з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей у порядку, встановленому законодавством, надає дитині та особам, які піклуються про неї, необхідну допомогу у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дитиною, передачі інформації про ці випадки для розгляду до відповідних уповноважених законом органів для проведення розслідування і вжиття заходів щодо припинення насильства. Дитина вправі особисто звернутися до органу опіки та піклування, служби у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, інших уповноважених органів за захистом своїх прав, свобод і законних інтересів. Розголошення чи публікація будь-якої інформації про дитину, що може заподіяти їй шкоду, без згоди законного представника дитини забороняється. Процедура розгляду скарг дітей на порушення їх прав і свобод, домашнє насильство та інші прояви жорстокого поводження з дитиною встановлюється законодавством.

За вказаних обставин суддя приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

З цих підстав ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, її майновий стан, суддя вважає , що відповідним і достатнім у даному випадку є накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.

Керуючись статтями 33, 40-1 , частиною 1 статті 184, статтями 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адмінпорушення передбаченого частиною 1 ст. 184Кодексу України про адміністративні правопорушенняпровадженням та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяЛ. М. Сливка