Провадження № 33/824/813/2020 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Калмикова А.В. на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 21 жовтня 2019 року об 11 годині 38 хвилин, по вулиці Народного Ополчення, 9, в місті Києві, керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: а саме - зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Калмиков А.В. просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року скасувати та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 21 жовтня 2019 року близько 11 години 20 хвилин ОСОБА_1 на автомобілі марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , зупинився біля будинку № 9 по вул. Народного Ополчення в м. Києві. Невдовзі до нього підійшли інспектори УПП та під час спілкування останні повідомили, що в ОСОБА_1 є ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Враховуючи, що ОСОБА_1 потрібно було їхати по роботі та не знаючи, що автомобіль в разі його відмови від проходження медичного огляду або вилучать, або його потрібно буде передати знайомому під розписку, він від вказаного огляду відмовився. ОСОБА_1 не погоджувався з тим, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Далі, ОСОБА_1 викликав ОСОБА_4 , котрий прибув на місце та під розписку отримав у співробітників поліції автомобіль ОСОБА_1 . Через тривалість оформлення, фактично ОСОБА_1 звільнився після 16 години, після відмови від проходження медичного огляду співробітники поліції везти останнього до лікарні відмовилися, а тому ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 , котрий керував автомобілем поїхали до Києво-Святошинської ЦРЛ де ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Відповідно до акту та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 372 від 21 жовтня 2019 року встановлено, що 21 жовтня 2019 року о 17 годині 05 хвилин ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога та ознак сп`яніння не виявлено.

Таким чином, апелянт вважає, що висновок про перебування ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння зроблений працівником поліції, яким складено протокол, виключно на підставі візуальних суб`єктивних даних, не може бути належним доказом у справі, а є лише об`єктивно не підтвердженим припущенням. Фактично ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом, на момент коли до нього підійшли співробітники поліції, а перебування у власному автомобілі в будь-якому стані не створює складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, сторона захисту вважає, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції допустив однобічність в оцінці наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 , котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДРУкраїни ОСОБА_1 дотримано не було.

Так, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 235519 від 21 жовтня 2019 року, згідно якого встановлено, що 21 жовтня 2019 року об 11 годині 38 хвилин, по вулиці Народного Ополчення, 9, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: а саме - зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 жовтня 2019 року, котрі підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- розпискою ОСОБА_6 від 21 жовтня 2019 року, згідно якої встановлено, що останній забирає транспортний засіб «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язується не передавати керування протягом 24 годин ОСОБА_1 ;

- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з якого вбачається, відмова останньго від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, а також зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що відповідно до акту та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 372 від 21 жовтня 2019 року, у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння - є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а саме за відмову від проходження такого огляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калмикова А.В. - залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай