Справа № 462/3070/20 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г.М.
Провадження № 33/811/1234/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Голода Андрія Ярославовича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Голода Андрія Ярославовича на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 21 травня 2020 року о 00 год. 29 хв. на вул. Суботівській, 8 у м. Львові, керував автомобілем «DAEWOO» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому порядку у медичному закладі на вул. Миколайчука, 3 у м. Львові. Згідно з Висновком № 271 від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння.

На постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Голод А.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Голод А.Я. зазначає, що встановлення огляду на стан сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції поліцейським з виростанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У постанові судді першої інстанції зазначено лише те, що сторона захисту просила звернути увагу суду на те, що в медичному висновку не вказано хто саме і в якому саме сп`янінні перебуває. Повністю залишено поза увагою судді те, що в медичному висновку №271 від 21 травня 2020 року не зазначено кількісного показника стану алкогольного сп`яніння, адже допустима норма 0,2 проміле, а у даному висновку не визначено ступені сп`яніння.

Заслухавши представника пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Голода А.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Часиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, з`ясував позицію представника ОСОБА_1 адвоката Голода А.Я. та дійшов правильного висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 21 травня 2020 року) передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, факт керування ОСОБА_1 автомобілем «DAEWOO» н.з. НОМЕР_1 за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, ніким з учасників процесу не оспорюється, а тому такому не надається оцінка суддею апеляційної інстанції.

Порядок проходження водіями огляду на виявлення стану сп`яніння встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735 (далі Інструкція №1452/735). Відповідно до ч. 1, 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наданого КНП КЛШМД 21 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння.

Пунктом 18 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 визначено вимоги, яким повинен відповідати висновок на визначення стану сп`яніння. Зокрема, усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Таким чином, відсутність вказівки на вид сп`яніння, у якому перебуває особа, не тягне за собою визнання висновку на визначення стану сп`яніння таким, що не відповідає вимогам закону. Крім того, даний висновок за своєю формою та змістом відповідає тому зразку, який встановлено вимогами Інструкції №1452/735.

При цьому з запису з камер спостереження патрульних вбачається, що ОСОБА_1 скеровувався для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Крім того, суддя апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта стосовно того, що у зазначеному висновку не вказано, хто перебуває у стані сп`яніння, адже такий містить ім`я особи, яка підлягала огляду, а саме: ОСОБА_1 .

Відсутність кількісного показника сп`яніння у даному випадку жодним чином не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Так, пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Стосовно огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, то законодавцем вказаних вище вимог до даного виду огляду не встановлено.

Більше того, особа перебуває у стані сп`яніння тільки тоді, коли рівень алкоголю в її крові становить 0,2 проміле і вище. Всі показники нижче 0,2 проміле не становлять стану сп`яніння.

Таким чином, встановлення лікарем КНП КЛШМД факту перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, свідчать про те, що рівень алкоголю в його крові перевищував допустиму норму. При цьому, як уже зазначалося, кількісний показник алкоголю в крові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодним чином не впливає ні на кваліфікацію дій особи, ні на ступінь її відповідальності.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовують вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення. З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його представника - адвоката Голода Андрія Ярославовича - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.