КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 31.10.2019, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 31.10.2019 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 31.10.2019 та закрити провадження по справі щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування заявленого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що суд розглянув справу у його відсутність. Зазначає, що повідомляв суд про те, що б виклики направлялись йому на іншу адресу, що судом було проігноровано як і йог оклопотання про відкладення судового розгляду справи. Про оскаржувану наразі постанову дізнався 18.11.2019, коли отримав її поштовою кореспонденцією.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 вказує, що він не керував транспортним засобом, який вказаний в протоколі, бо він знаходиться в аварійному стані. В протоколі не зазначено жодної виявленої ознаки алкогольного сп?яніння, а працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 , 11.09.2019 о 17 год. 45 хв. керував автомобілем марки "ВАЗ 32121", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. тракторна с.Пії Миронівського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп?яніння (хитка хода, нечітка вимова, різкий запах з порожнини рота). В порушення п.2.5. ПДР України ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатора "AlcotestDrager 6810" та у закладі охорони здоров?я, чим ухилився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп?яніння.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Так, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом першої інстанції дану справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу апелянтом подано в межах десятиденного строку з часу, коли йому стало відомо про прийняте судом рішення, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, викладене ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, за даних обставин підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, його пояснення, дослідивши в присутності учасників письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.280 КУпАП передбачено обов?язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, що підтверджується слідуючим.

Так, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд в постанові вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.09.2019.

Проте висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не узгоджуються з критерієм доведеності вини у поза розумний сумнів.

Згідно ч.2 ст.256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ч.3 ст.256 КУпАПу разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

За правилами ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №354259 від 11.09.2019, складеного на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, слідує, що ОСОБА_1 від підпису протоколу та від надання пояснень відмовився.

Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 було вручено копію складеного на нього протоколу або ж дані, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу. Таким чином в матеріалах справи відсутня копія протоколу, яка б мала бути врученою особі і, у разі дійсної відмови і від отримання копії протоколу, орган поліції має долучити її ( копію ) до матеріалів справи про адміністративне правопорушення .

Відсутні посилання щодо відмови ОСОБА_1 і від підпису в протоколі та від отримання його копії і в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Натомість, згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих безпосередньо апеляційному суду в судовому засіданні від 13.01.2020, він повідомив, що взагалі не був обізнаний про те, що на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. В той день, коли до нього підійшли працівники поліції, він дійсно перебував на підпитку, проте транспортним засобом не керував, бо то був не його автомобіль і він знаходився в якості пасажира. Між ним та працівниками поліції виник конфлікт, після чого він сів до машини товариша, на якій вони приїхали до автозаправної станції, де і власне відбулась розмова з поліцейськими, і вони поїхали, при цьому за кермом був власник автомобіля.

Оцінюючи вказані пояснення ОСОБА_1 в сукупності з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 знав про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, окрім письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суд оцінює як недостатні для визнання вини ОСОБА_1 , інших доказів, як то відеозапис з нагрудної камери поліцейського, акт огляду, розписка про відсторонення водія від керування транспортним засобом, які б могли свідчити про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5. ПДР України, що тягне відповідальність за ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Між тим, згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також зважаючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена достатніми та безсумнівними доказами, що залишено судом першої інстанції поза увагою, то оскаржувана постанова Миронівського районного суду Київської області від 31.10.2019 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП ? закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 31.10.2019 про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення і стягненням судового збору, ? скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КуПАп за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 371/1180/19

Апеляційне провадження № 33/824/304/2020

Суддя у першій інстанції - Капшук Л.О.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.