Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3219/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Надопта А.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах відсутній,

за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

До Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ДПР 18 №389715 від 27.09.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 27.09.2020 року о 20-10 год., керував мотоциклом, р.н.б/н, в смт. Вилок по вул.Раковці, Виноградівського району, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності про день,час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не зявилася.

У зв`язку із вищевикладеним суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод із урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Гарантії статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включають зобов`язання суддів надавати достатні підстави для винесення рішень (H. v. Belgium (Н. проти Бельгії), § 53). Достатні підстави демонструють сторонам, що їхню справу було ретельно розглянуто.

Хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов`язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень (Suominen v. Finland (Суомінен проти Фінляндії), § 36).

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутньою на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Практика Європейського суду з прав людини, у своїх рішеннях, вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у п.41 рішенні Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява №8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

З урахуванням викладеного, а також враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, що в свою чергу може призвести до пропущення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 27.09.2020 року серії ДПР18 №389715 (а.с.1), свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі підтверджені зібраними у справі доказами обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , мало місце, його дії слід кваліфікувати як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 , є винним у вчиненні цього діяння.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, а за таких обставин, враховуючи вище викладене, суд у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дії ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП України, кваліфіковані вірно.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, суддя застосовує до правопорушника адміністративне стягнення, встановлене ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст.ст. 23 ,33, 40-1, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн (десять тисяч двісті гривень) із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень 40 коп).

На постанову може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд.

СуддяА. А. Надопта