КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3/2020 Суддя 1 інстанції - Марко Я.Р.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постановою суду встановлено, що 04.06.2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , по вул. Л. Курбаса, буд. 19-А, керував транспортним засобом «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений співробітниками патрульної поліції за порушення п. 30.2 Правил дорожнього руху. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, хода і мова, а також поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду встановленому законом порядку, у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року справа про адміністративне правопорушення № 759/10602/19 скасувати, провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, суд першої інстанції виніс рішення у вищевказаній справі не з`ясувавши всі обставини справи і це рішення не ґрунтується на доказах, які містять інформацію про предмет доказування, а саме наявність факту з його боку керування транспортним засобом в момент прибуття поліції на місце де його транспортний засіб перебував на обочині дороги м. Київ вул. в м. Київ, вул. Лесі Курбаса буд 19-А.

ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції протиправно проігнорував ст. 62 та 63 Конституції України ст. 251 КУпАП обґрунтовуючи своє рішення по справі № 759/10602/19 на підставі того, що він ( ОСОБА_1 ) мав можливість надати свої пояснення та вказати, що транспортним засобом не керував, а його привіз знайомий і він зобов`язаний був надати анкетні дані знайомого та номер його телефону, однак цього зроблено не було, що є підтвердженням того, що його правова позиція в суді першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, а є лише способом захисту.

На переконання апелянта, дане твердження суду першої інстанції спростовується тим, що ним в поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він не керував транспортним засобом; з відео відеозапису з нагрудних відео реєстраторів інспекторів поліції з місця події, що відбулася 04.06.2019р. видно, що ОСОБА_2 , спілкувався з працівниками поліції і вони його допитували і він стверджував, що він їхав тобто щонайменше перебував у машині, однак працівники поліції на це не звернули увагу, хоч мали можливість його опитати.

ОСОБА_1 стверджує, що приймаючи рішення по справі, суд необґрунтовано і протиправно проігнорував показання ОСОБА_2 , який підтвердив, що він був за кермом автомобіля Фіат» - д.н.з НОМЕР_2 з підстав того, що він, як свідок, а ОСОБА_1 , як особа, яку обвинувачують у адміністративному правопорушенні не надали доказів того. Апелянт вказує, що суд необґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , і сприйняв їх "виключно, як спосіб захисту власних інтересів", посилаючись на те, що не надано доказів які б ставили під сумнів обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, і що свідок міг би дати свої пояснення на місці зупинки.

Однак, на переконання апелянта, таке твердження суду першої інстанції спростовується тим, що працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_2 і могли і зобов`язані були на підставі ст. 251 КУпАП щонайменше запропонувати йому надати свої пояснення, однак цим правом і обов`язком не скористалися.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в процесі судового розгляду судом першої повністю проігноровано факт того, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про те, що саме він керував транспортним засобом в момент появи поліції біля його транспортного засобу, чи взагалі. Крім того, з невідомих апелянту причин, суд першої інстанції проігнорував його клопотання про виклик в судове засідання, в якості свідка особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт зазначає, що у своєму поясненні в момент складання протоколу він, пояснив, що 04.06.2019р. він не керував транспортним засобом і даний факт підтверджується показами під присягою свідка ОСОБА_2 , на відеозапису з нагрудних відеореєстраторів інспекторів також відсутня будь - яка інформація, що він керував транспортним засобом.

ОСОБА_1 вказує на те, що посилання суду першої інстанції на свідків, які містяться в протоколі є безпідставним, оскільки свідки підтвердили лише факт того, що він відмовився від проходження освідування на алкогольне (наркотичне) сп`яніння.

ОСОБА_1 стверджує, що кваліфікуючою ознакою ч.1. ст. 130 КпАП України є керування транспортним засобом, під час його руху, проте він ні безпосередньо перед затриманням його працівниками поліції ні в момент приїзду патрульної поліції, затримання (перевірки у нього документів) і складання протоколу про адміністративне правопорушення він не керував своїм транспортним засобом оскільки транспортний засіб не рухався взагалі, а стояв припаркований на узбіччі дороги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Цимбалюка С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення інспектора патрульної поліції - ОСОБА_5., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПА18 №375187 від 04 червня 2019 року, відповідно до якого що 04.06.2019 року о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , по вул. Л. Курбаса, буд. 19-А, керував транспортним засобом «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений співробітниками патрульної поліції за порушення п. 30.2 Правил дорожнього руху. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, хода і мова, а також поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду встановленому законом порядку, у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 04 червня 2019 року по вул. Л. Курбаса, буд. 19-А від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 2-3),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 (а.с. 19), де також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і медичному закладі.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Окрім того, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується й показаннями самого ОСОБА_1 як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, який показав, що дійсно відмовився від проходження будь - якого огляду на стан сп`яніння, разом з тим, пояснив, що така відмова була пов`язана з тим, що він не керував автомобілем, тобто не був водієм, і не мав обов`язку проходження такого огляду.

Під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, який розпочинається з того, що ОСОБА_1 обходить автомобіль, оглядає його та в районі заднього номерного знака вказує про те, що в автомобілі все працює, а тому, не зрозуміло чому його зупинили працівники поліції.

На це працівники поліції повідомили водієві, що у них є підозра, що він за кермом знаходиться в стані сп`яніння. Після цього, ОСОБА_1 , вийшовши з свого автомобілю ще раз запитав у працівників поліції «Так за что вы меня остановили?». На це інспектори поліції запропонували ОСОБА_1 надати посвідчення водія, документи на автомобіль та поліс обов`язкового страхування. Під час перевірки за допомогою бази «Армор» інспекторами поліції було встановлено, що на водія вже складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим у водія замість водійського посвідчення на руках був тимчасовий талон на право керування транспортними засобами. Під час спілкування з водієм, працівниками поліції у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію поліцейських з приводу проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ, пр.-т. Визволителів, 6 у лікарні «Соціотерапія», ОСОБА_1 відповів категоричною відмовою, пояснивши це тим, що минулого разу, при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він проходив огляд у лікаря-нарколога і досі ще не закінчився розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього в суді. Також ОСОБА_1 зазначив, що ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції можуть бути спричинені тим, що він їде з лікарні, де йому ставили крапельницю. На це працівники поліції роз`яснили водієві, що у нього є два варіанти: пройти огляд у медичному закладі або відмовився, на що ОСОБА_1 знову відповів відмовою. В подальшому, працівниками поліції було зупинено двох свідків, в присутності яких водієві в черговий раз було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, однак в присутності свідків водій відмовився проходити будь-який огляд. У зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено його права та запропоновано поставити підписи у протоколі. В цей час, поспілкувавшись по телефону, ОСОБА_1 почав заперечувати факт керування та не бажав ставити підпис. Більш того, з відеозапису вбачається, що на запитання працівника поліції куди вони їхали, пасажир, який їхав разом з ОСОБА_1 зазначив, що їхали додому до ОСОБА_1 допомогти хворій матері, однак, почувши звук сирени та побачивши проблискові маячки на автомобілі працівників поліції, що рухалися за ними, змушені були зупинитися. Після закінчення оформлення адмінматеріалів, ОСОБА_1 поставив свої підписи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, оскільки у водія під час керування автомобілем був відсутній поліс обов`язкового страхування, то працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було винесено постанову за ст. 126 КУпАП. Також водія було відсторонено від керування транспортним засобом, шляхом передачі автомобіля під розписку товаришу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вказаний відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Більш того, дані відеозапису, а саме, запитання ОСОБА_1 : "За что вы меня остановили?" підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 до зупинки працівниками поліції, та спростовують доводи апеляційної скарги з приводу того, що інша особа, а саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Більш того, з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом не заперечував до моменту його розмови з адвокатом по телефону, яка відбувалась під час зачитування йому протоколу про адміністративне правопорушення, коли він, власне, і заявив про це, і написав про це у протоколі.

Також в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано інспектора поліції, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка пояснила, що 04.06.2019 року під час патрулювання у складі екіпажу з ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Зодчих в сторону Кільцевої дороги, саме її напарником було помічено автомобіль "Фіат Тіпо", водій якого поводив себе за кермом підозріло, а саме, погляд водія не фокусувався та був пригальмований, окрім цього, у автомобіля були проблеми і з технічним станом, а саме, не працювала підсвітка номерного знаку. В зв`язку з цим, ними було прийнято рішення зупинити вказаний автомобіль. Розвернувшись, вони поїхали за вказаним автомобілем, і шляхом ввімкнення проблискових маячків червоного та синього кольору та звукового сигналу автомобіль було зупинено на вул. Леся Курбаса, неподалік супермаркету «Апрель» на «острівку» між смугами руху. За кермом вказаного автомобіля був ОСОБА_1 , а на передньому пасажирському сидінні сидів його товариш, в світлій футболці, який в подальшому був присутнім під час оформлення матеріалів. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість, хода і мова, а також поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте водій відмовився від проходження огляду. В подальшому було зупинено двох свідків в присутності яких водієві було запропоновано пройти огляду у медичному закладі, однак водій знову відмовився від проходження огляду. У зв`язку з чим на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, інспектор поліції повідомила, що оскільки у водія під час керування виявився відсутнім поліс обов`язкового страхування,то, відносно водія було винесено постанову за ст. 126 КУпАП. Також працівник патрульної поліції зазначила, що водія було відсторонено від керування транспортним засобом.

Такі пояснення інспектора поліції повністю узгоджуються з відеозаписом, та спростовують доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.

Більш того, показання інспектора поліції повністю підтверджуються поясненнями, зафіксованими на відеозаписі особи в білій футболці та шортах в бесіді з працівником поліції, який на місці оформлення матеріалів вказує той же маршрут руху, що вказувала і інспектор поліції в суді апеляційної інстанції. Більш того, ця особа підтверджує те, що автомобіль був зупинений працівниками поліції, шляхом застосування маячків синього та червоного кольору, а також, звукового сигналу, але жодним чином не вказує про те, що він чи чоловік, який згодом підійшов на місце зупинки, були за кермом, що в свою чергу, додатково свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги.

З приводу доводів захисника про те, що ОСОБА_1 з 04.06.2019 року по 10.06.2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні, а тому, ознаки сп`яніння, які були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , могли бути спричинені медикаментозним лікуванням, то вони не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, по - перше, 04.06.2019 р. - це перший день такого лікування, а по - друге, будь-яких доказів щодо застосування ОСОБА_7 медичних препаратів, які б впливали на здатність керування автомобілем ні в момент зупинки його інспекторами поліції 04.06.2019 року, ні в суд першої чи апеляційної інстанції не надано. При цьому, стан як наркотичного сп`яніння, так і перебування особи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, міг бути перевірений лише в медичному закладі, куди їхати ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських відмовився, і цього факту не заперечує.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_7 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в як суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал