Справа № 445/1099/20 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 33/811/1197/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його представника адвоката Переймибіди Романа Богдановича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 19 червня 2020 року, близько 14 год. 30 хв. в смт. Поморяни Золочівського району Львівської області, керував автомобілем ЗАЗ-Славута, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у присутності двох понятих та з застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що 30 липня 2020 року розгляд справи було проведено у його відсутності та відсутності його захисника, попри заявлене ними клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі. В подальшому 6 серпня 2020 року оскаржувану постанову вручено ОСОБА_1 , а 7 серпня 2020 року його захиснику. З урахуванням наведеного просить поновити строк на оскарження постанови Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суддею першої інстанції залишилось невирішеним питання про відкладення розгляду справи. Крім того, не було з`ясовано чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі вказано, що ОСОБА_1 подав пояснення на окремому аркуші, однак такі відсутні в матеріалах справи.

Вказує, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складений без зазначення дати його складення, такий не містить підпису апелянта та відмітки про його відмову від підпису, тобто вказаний документ не відповідає вимогам щодо його форми, визначеної Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилається на те, що суддя місцевого суду належним чином не дослідив докази, на підставі яких прийняв поспішне рішення. Зокрема, ним не досліджено фрагмент наявного в матеріалах справи відеозапису, що складається зі змонтованих відрізків. З даного відеозапису вбачається, що поліцейські не здійснювали зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, з даного відеозапису вбачається, що під час ознайомлення з документами свідків не було. Однак у протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в присутності двох свідків.

Зазначає, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом.

З огляду на наведене, вважає, що направлені до суду матеріали є сумнівними, а всі сумніви мають тлумачитися на його користь.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представника адвоката Переймибіди Р.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

З листа Золочівського районного суду Львівської області №445/1099/20/3462/2020 вбачається, що 30 липня 2020 року ОСОБА_1 була скерована оскаржувана постанова, однак у матеріалах справи відсутні дані про те, коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності отримала таку.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення реалізації права особи на оскарження даної постанови відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку, що доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 19 червня 2020 року) передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому апелянтом не оскаржується доведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем ЗАЗ-Славута, д.н.з. НОМЕР_1 , за наведених у протоколі обставин, а тому суддею апеляційної інстанції вказані обставини не досліджуються.

Порядок проходження водіями огляду на виявлення стану сп`яніння встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735 (далі Інструкція №1452/735). Відповідно до ч. 1, 6 розділу ІІ зазначеної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були залучені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Присутність зазначених свідків під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджуються, зокрема, їхніми письмовими поясненнями. При цьому такі справді не засвідчували факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такої вимоги нормами чинного законодавства не передбачено.

Так, відповідно до вимог пунктів 6, 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 12 березня 2016 року № 672/5 уповноважена посадова особа зобов`язана ознайомити особу, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, з її правами й обов`язками, передбаченими статтею 268 Кодексу, та змістом статті 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі. Про обізнаність з вищевказаним особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, ставить у протоколі свій підпис, а у разі відмови поставити підпис про це робиться відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої посадової особи.

Особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які вносяться до протоколу і засвідчуються підписом зазначеної особи. Пояснення може додаватись до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії 089710 від 19 червня 2020 року, ОСОБА_1 відмовився підписати складений щодо нього протокол.

При цьому справді у графі «пояснення до протоколу» вказано, що ОСОБА_1 надав такі на окремому аркуші, однак такі в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, відсутність у матеріалах справи пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не нівелює вини ОСОБА_1 та не спростовує наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог п. 10 розділу ІІ Інструкції №1452/735езультати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Тобто чинним законодавством не передбачено вимоги ознайомлювати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Той факт, що працівники поліції не відсторони ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

При цьому посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 089710 від 19 червня 2020 року вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-Славута, д.н.з. НОМЕР_1 , а у письмових поясненнях свідків мова йде про транспортний засіб «Таврія», не береться до уваги суддею апеляційного суду, оскільки у вказаних документах мова йде про одну і ту саму особу ОСОБА_1 .

Доводи адвоката Переймибіди Р.Б. стосовно того, що відеозапис, наданий патрульними, є неналежним доказом не знайшло свого підтвердження, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами, зокрема, є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тих, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючих в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі ти, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючих в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Таким чином нормами чинного законодавства не встановлено вимог стосовно того, яка техніка має застосовуватись та яким чином має фіксуватись проходження особою огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (в частині технічних засобів).

Посилання апелянта на те, що суддею місцевого суду не вирішено його клопотання про відкладення розгляду справи носить формальний характер, оскільки суддя прийняв рішення про розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказаним рішенням він, по суті, відмовив у задоволенні клопотання апелянта.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення. З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року.

Постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 30 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.