Справа № 755/1099/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем у ТОВ «Вен Бест 2008», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

встановила:

ОСОБА_1 займаючи посаду інспектора відділу превенції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві зі званням старший лейтенант поліції, відповідно до підп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 цього Закону, підп. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року № 1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин подав 17 грудня 2019 року декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, тоді коли повинен був подати вказану декларацію не пізніше як до 0 год 0 хв 01 квітня 2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , визнав частково вину у вчиненні адміністративного правопорушення, та зазначив, що інформацію про необхідність подання декларації особою, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування йому доведено за місцем роботи під особистий підпис. Заповнив та подавав декларацію він 03 лютого 2019 року, проте не перевірив чи опублікувалась вона на сайті, однак був переконаний на 80 %, що підписав її особистим цифровим підписом та відправив у реєстр декларацій. Після цього, на його електронну адресу не приходили повідомлення про оприлюднення декларації. Вважає, що декларація могла не оприлюднитись у зв`язку з неполадками, які виникають при роботі із системою, оскільки в попередні роки при поданні ним декларації, такі збої виникали часто. Декларацію про доходи подавав раніше у електронному вигляді 3 рази та всі були успішні, хоча і виникали певні труднощі, в яких йому допомагав тодішній начальник. Дану декларацію фактично подав 17 грудня 2019 року, після того як працівники поліції повідомили йому про відсутність його декларації у реєстрі. Умислу на ухиляння від подання декларації у нього не було. Вирішення питання щодо його винуватості залишив на розсуд суду.

Прокурор Андрєєв Я. А. вважав доведеним факт несвоєчасного подання суб`єктом декларування ОСОБА_1 декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за наступний рік після припинення діяльності. Причиною неподання такої декларації є відсутність електронно-цифрового підпису декларації ОСОБА_1 та залишення декларації у статусі «чернетка». Проте зазначені обставини не є поважними причинами для неподання декларації. Просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суддя заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до наказу заступника начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві №386 о/с від 29 квітня 2016 року ОСОБА_1 призначено з 05 травня 2016 року інспектора відділу превенції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві.

Згідно зобов`язання поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби, вбачається, що ОСОБА_1 06 квітня 2018 року ознайомлений з ними.

20 серпня 2018 року Наказом щодо особового складу №851о/с звільнено із служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 22 серпня 2018 року.

ОСОБА_3 як працівник поліції, тобто суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідно до підп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», зобов`язаний подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 5 роз. ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 після заповнення усіх необхідних полів форми документа суб`єкт декларування підписує документ шляхом накладання на нього власного ЕЦП. У випадку не накладення ЕЦП на документ під час його подання до ІТС Реєстр документ залишається в особистому кабінеті суб`єкта декларування із статусом «Чернетка». Збереження та подання документів до ІТС Реєстр підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, він був звільнений за власним бажанням 22 серпня 2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 до 0 год 0 хв 01 квітня 2019 року не подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію, особи яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування за минулий рік, лише 17 грудня 2019 року.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про можливий збій у системі для подання електронних декларацій, то суддя вважає їх не обґрунтованими, оскільки згідно роздруківки послідовностей дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 15 квітня 2019 року, вбачається, що 03 лютого 2019 року він після заповнення/перегляду розділу 16 натиснув кнопку «Зберегти чернетку» та не вчинив жодних інших дій для накладення на нього власного ЕЦП, у зв`язку із чим декларація не була оприлюднена на сайті, як це передбачено законодавством.

При цьому, доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування за минулий рік, у судовому засіданні здобуто не було.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 172-6, 251, 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко