ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/154/20 Справа № 206/6792/19 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 28.11.2019 року о 16:25 год. в м. Дніпро по вул. Рощінській, 53, керував транспортним засобом RENAULT MEGANE, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що 28.11.2019 року він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а думка працівників поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння суто суб`єктивна та нічим не доведена.

Від проходження медичного огляду на предмет наявності чи відсутності у нього стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, а лише наполягав аби медичний огляд проводився незалежним медичним закладом.

Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, оскільки вважав, що адміністративного правопорушення не скоював. Саме цей факт підтвердили свідки, саме те, що він відмовився від підпису в протоколі, а не від медичного огляду.

Зазначає, що свідки в судовому засіданні не були допитані, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом не попереджались. При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення свідки також про кримінальну відповідальність не попереджались, а тому їх пояснення не мають доказового значення.

Вказує, що протягом листопада 2019 року працівники поліції стежили за ним та склали не один протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що дії працівників поліції були неправомірними, у зв`язку з чим він звертався зі скаргою до прокуратури, за результатами розгляду якої, було прийнято рішення про призначення службового розслідування.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення БД № 177900 від 28.11.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.11.2019 року о 16:25 год. в м. Дніпро по вул. Рощінській, 53, керував транспортним засобом RENAULT MEGANE, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; рапортом поліцейського; відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що думка працівників поліції щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння суто суб`єктивна та нічим не доведена, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ознаки наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 зафіксовані в рапорті поліцейського, який є службовою особою та несе відповідальність за недостовірність вказаної у ньому інформації, даних про упередженість поліцейського суду не надано, а будь-які інші підстави ставити під сумнів вказані відомості у рапорті у суду апеляційної інстанції відсутні.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на предмет наявності чи відсутності у нього стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння, а свідки підтвердили лише те, що він відмовився від підпису в протоколі, а не від медичного огляду, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом письмових пояснень свідків, в яких зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження саме медичного огляду на предмет наявності чи відсутності у нього стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння, а не від підпису в протоколі, як про те вказує апелянт (а.с.4,5).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було безпосередньо допитано свідків під час судового засідання, а тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги, є безпідставними, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення і поставили свої підписи під ними, а тому підстав піддавати їх сумніву в якості доказу у справі апеляційний суд не вбачає.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що протягом листопада 2019 року працівники поліції стежили за ним та склали не один протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що дії працівників поліції були неправомірними, у зв`язку з чим він звертався зі скаргою до прокуратури, за результатами розгляду якої, було прийнято рішення про призначення службового розслідування, не впливають на наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, більш того відомостей про результати такого службового розслідування суду не надано.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун