Справа № 940/1656/19
Провадження № 3/364/2/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов до провадження судді 09.01.2020 р. від Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі Тетіївське ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області) разом з постановою Київського апеляційного суду від 19.12.2019 р. про передачу справи на розгляд Володарського районного суду Київської області, ухвалою Володарського районного суду Київської області від 03.01.2020 р. про задоволення заяви про самовідвід судді та зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 01.12.2019 р. серії ДПР18 № 060518 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , голови селянського (фермерського) господарства «Перлина» (), раніше протягом року притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01.12.2019 р. близько 18 год. 15 хв. по вул. Академіка Байраківського в м. Тетіїв Київської області керував транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини роту, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (зі змінами), та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Судове засідання, призначене на 20.01.2020 р., було відкладене на 04.02.2020 р. через перебування судді у нарадчій кімнаті по іншій справі та за клопотанням представника особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 (договір про надання правничої допомоги від 14.01.2020 р.), та на 10.02.2020 р. за клопотанням названого представника через неявку ОСОБА_1 та викликаного за їх клопотанням свідка.

У судовому засіданні 10.02.2020 р. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, заперечивши зазначені в згаданому протоколі обставини. Додатково пояснив, що названого у протоколі дня він з дружиною та їх малолітньою дитиною, 2009 р.н., поверталися додому, зупинилися біля продуктового магазину, автомобілем керував не він, а його дружина. Коли він повертався з магазину (дружина перебувала в автомобілі), під`їхала поліція, вказавши на несправність автомобіля, почали перевіряти документи та запропонували йому пройти тест на місці, від чого він відмовився, відповівши, що там (у тесті) може бути що завгодно та запропонувавши поліцейським проїхати в лікарню, чого не було зроблено, самі ж працівники поліції не пропонували йому їхати в лікарню. Дружина з поліцією не спілкувалася, перебуваючи в машині разом з дитиною. Автомобіль вони покинули біля магазину та пішки пішли додому, оскільки там недалеко, десь метрів 100. Поліцейські кажуть, що забирають автомобіль на стоянку, я кажу забирайте, вони погрузили машину на евакуатор і забрали. Що працівники поліції писали не пам`ятає, розхвилювався.

Представник ОСОБА_1 додатково звернув увагу на те, що запропонований для огляду на місці прилад «Драгер 6810» не має сертифікації, саме тому ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду за допомогою цього приладу, від огляду в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся, оскільки такий огляд після запрошення понятих не пропонувався. Також матеріали справи, додані до протоколу, не містять відповідного направлення на огляд до закладу охорони здоров`я. Повні заперечення викладені ним письмово в поданому до суду 20.01.2020 р. клопотанні про закриття провадження в справі за відсутністю складу відповідного правопорушення та виклик свідків.

Допитана в судовому засіданні 10.02.2020 р. за клопотанням названого представника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , надала суду показання про те, що є дружиною ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол. Названого дня вони їхали із села та стали біля продуктового магазину, чоловік пішов за продуктами. Під`їхала поліція. За кермом автомобіля була я, але з поліцією не спілкувалася. Коли наша дитина розплакалася, я перелізла на заднє сидіння, не виходячи з автомобіля. Потім я з дитиною пішки пішла додому. Також свідок повідомила, що водійські права має десь з 2000 року, проте не пред`явила їх у суді, вказавши, що при собі їх не завжди носить, оскільки зазвичай за кермом машини її чоловік. Але названого дня він заїхав за ними в село, і вона сіла за кермо, бо вважала так за краще.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Допитавши свідка, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та позицію його представника, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в встановленому порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Таким чином, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення передбачає презумпцію знаходження водія у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, якщо останній відмовився пройти медичний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП).

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні зазначеного правопорушення та твердження, що за кермом автомобіля перебувала його дружина, суд вважає, що його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема: обставинами, викладеними у протоколі про адміністративні правопорушення (який є одним із джерел доказів у силу частини першої статті 251 КУпАП) та відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського, що містяться на оптичному диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, із згаданого відеозапису вбачається, що на початку розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 був попереджений про те, що здійснюється відеофіксація, про здійснення якої зазначено й в протоколі про адміністративне правопорушення. Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і медичного огляду в лікарні, після цього для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були залучені дві сторонні особи (свідки), в присутності яких ОСОБА_1 повторно відмовився від проходження огляду. При цьому змістом наведеної розмови з працівниками поліції спростовуються пояснення, надані ОСОБА_1 у суді про те, що поліцейські йому не пропонували проходження огляду в лікарні, а також те, що саме він пропонував поліції, щоб його направили до лікарні. Так само з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не вказувалося працівникам поліції, що за кермом автомобіля перебував не він, а його дружина. При цьому ОСОБА_1 вказано на дружину після того, як працівником поліції було йому повідомлено про евакуацію його автомобіля на штрафмайданчик, а після слів про дружину поліцейським запропоновано зателефонувати їй, щоб вона їхала до райвідділу, і лише після цього ОСОБА_1 повідомлено про перебування дружини в автомобілі.

Оцінюючи наведений відеодоказ у сукупності з поясненнями ОСОБА_1 та показами його дружини свідка ОСОБА_3 , суд оцінює останні критично, оскільки ані ОСОБА_1 , ані його дружина ОСОБА_3 не змогли суду логічно й обґрунтовано пояснити, чому остання не спілкувалася з працівниками поліції як водій автомобіля, чому ОСОБА_1 повідомив про неї лише під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлення про евакуацію автомобіля на штрафмайданчик, чому (навіть якщо взяти до уваги пояснення щодо її перебування біля дитини) працівникам поліції не були надані навіть її документи як водія автомобіля, зокрема, посвідчення подія, технічний паспорт, страховий поліс. При цьому, за твердженням самої ОСОБА_3 у суді, поліцейські не могли її бачити через тоновані вікна, а сама вона переміщалася в автомобілі, «перелізши» на заднє сидіння до дитини, не виходячи з машини.

Стосовно заперечень представника Кучерука В.С. у суді про те, що той відмовився від проходження огляду за допомогою пристрою «Драгер», оскільки той не є сертифікованим, то суд зазначає, що матеріли справи не містять таких пояснень ОСОБА_1 поліцейським, зокрема й на згаданому відеозаписі він здебільшого мовчав, не пояснюючи своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд також констатує, що навіть після наведених подій і складення згаданого протоколу ОСОБА_1 не був позбавлений можливості добровільно пройти медичний огляд на стан сп`яніння у будь-якому медичному закладі з метою доведення правомірності своєї поведінки, будучи обізнаним про складення щодо нього відповідного протоколу.

Щодо відсутності в матеріалах справи письмового направлення на огляд водія на стан сп`яніння до медичного закладу, то суд виходить з того, що ОСОБА_1 , як наведено вище, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в тому числі в закладі охорони здоров`я, а відтак підстав для видачі такого направлення в уповноважених осіб патрульної поліції не було (аналогічна позиція викладена в постанові Київського апеляційного суду від 20.12.2019 р. у справі № 364/1255/19, рішення якого в даній категорії справ є остаточними).

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків, зазначених у цьому протоколі, суд не бере до уваги, оскільки названі свідки викликалися в судові засідання (шляхом направлення судових повісток і телефоном), але не з`явилися, тому не були допитані судом безпосередньо з попередженням про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. За наслідками розгляду справи ОСОБА_1 та його представником не заявлялося клопотань про повторний виклик цих свідків. Так само до суду не з`явився уповноважений працівник поліції, яким було складено зазначений вище протокол.

За роз`ясненням, викладеним у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, проте за іншими статтями КУпАП, відтак на кваліфікацію його дій за частиною першою статті 130 КУпАП ці відомості не впливають. Також у доданій довідці викладено перевірену поліцією інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія.

У зв`язку з усім наведеним суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених статтями 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Зважаючи на викладене та враховуючи особу правопорушника, відсутність обтяжуючих тапом`якшуючих відповідальність обставин, суд дійшов до висновку, що на нього має бути накладено єдине можливе адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини першої статті 130 КУпАП, у виді штрафу у фіксованому розмірі з позбавленням права керування транспортними засобами на встановлений строк, оскільки саме такий вид стягнення може забезпечити його виправлення.

На підставі статті 40-1 КУпАП, статті 4 Закону України «Про судовий збір» з порушника слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись частиною першою статті 130 КУпАП та статтями 33-35, 38, 40-1, 221, 276, 277, 283-285, 294, 300, 307, 308, 317 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений протягом 15 днів, у разі несплати штрафу у цей строк постанова суду надсилається для примусового виконання, а штраф буде стягнуто у подвійному розмірі (статті 307, 308 КУпАП).

Копію цієї постанови суду видати (надіслати) ОСОБА_1 , його представникові ОСОБА_2 , прокуророві та до Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області до відома та виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л. А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.