Справа № 589/2966/20
Провадження № 3/589/1234/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Литвинко Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу, 22.08.2020р. близько 17-00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: висловлювала на адресу останньої образи та погрози, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, зазначила, що вони з сестрою проживають окремо, спільного господарства не ведуть, одна від одної не залежать. Фактично всі проживають окремими родинами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи таке.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд, керуючись принципами всебічності, повноти, об`єктивності та законності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 2229-VIII від 07.12.2017р. «Про запобігання та протидію домашньому насильству») адміністративна відповідальність настає за домашнє насильство, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII від 07.12.2017р. «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Слід зазначити, що Закон № 2229-VIII від 07.12.2017р. спрямований на реалізацію положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству (надалі - Стамбульська Конвенція).

Стамбульською Конвенцією домашнє насильство розуміється як певний спосіб поведінки, якою одна особа намагається утвердити або підтримати контроль над іншою особою, що відноситься до певної вразливої групи і знаходиться у вразливій ситуації. Однак це жодним чином не свідчить про те, що міжнародні договори мали намір розглядати як «домашнє насильство» будь-яке насильство, що трапляється між членами сім`ї, але яке зумовлене іншими причинами.

Суд не має підстав вважати, що законодавець, приймаючі Закон № 2227-VIII, під терміном «домашнього насильства» мав намір визначити більш широке коло діянь, ніж міжнародне законодавство, на імплементацію якого він спрямований. Тому посилання лише на те, що потерпілим від правопорушення є член сім`ї винного, недостатньо для того, аби стверджувати про існування ситуації домашнього насильства у значенні, яке надається цьому терміну Стамбульською Конвенцією та законом, що ухвалено з метою її імплементації.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 647/1931/19.

Тобто, стаття 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.

Між тим суду не було надано відомостей, які доводили б, що у вказаних вище обставинах потерпіла відносилася до певної вразливої групи чи знаходилася у вразливій ситуації у відношеннях з ОСОБА_1 , тобто зазнала саме домашнього насильства з її боку.

Так дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, а саме пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , її чоловіка ОСОБА_3 , матері ОСОБА_4 , вказують виключно на те, що між сестрами існують тривалий час неприязні відносини, в результаті чого між ними при зустрічі виникають сварки.

Вчинення ОСОБА_1 таких дій як нецензурна лайка, висловлення погроз, не може оцінюватися саме як вчинення домашнього насильства до сестри, без з`ясування природи та причин конфлікту, який виник між нею та її сестрою, та природи відносин між даними особами.

Сам по собі факт родинних відносин не дає підстав вважати, що конфлікт між особами має ознаки домашнього насильства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час проживають окремо одна від одної, спільного господарства не ведуть, не перебувають в залежності одна від одної, не відносяться до певної вразливої групи і не знаходиться у вразливій ситуації одна до одної.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки саме домашнього насильства.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області Т.В.Литвинко