Провадження № 3/161/3442/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Лавренчука О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця, РНОКПП невідомо,

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №173911 від 20.07.2020 вбачається, що 20.07.2020 о 20 год. 16 хв. у м. Луцьку по вул. Домни Гордіюк, в районі будинку №31, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп`яніння водій погодився пройти у визначеному законом порядку у Волинському обласному центрі терапії залежностей, де згідно із висновком лікаря-нарколога №870 водій від проходження огляду відмовився, чим порушено вимоги п.2.5 ПДР України, що кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Лавренчук О.В. наполягав на закритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, захисником надано письмове клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого захисником наголошено на тому, що працівниками поліції істотно порушено право на захист (відмовлено у виклику з мобільного, стаціонарного телефонів його як захисника, в той час як у ОСОБА_1 власний телефон був відсутній), не забезпечено участі двох свідків при фіксації ознак алкогольного сп`яніння при оформленні відмови від освідування (всупереч вимогам п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі), протягом двох годин з моменту затримання відмовлено у проведенні освідування в КП «Центр терапії залежності», не зафіксовано жодних доказів, що саме ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом (у зв`язку із чим відмовився від проходження освідування).

Заслухавши обґрунтування захисника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно відеозаписів, здійснених за допомогою нагрудної камери поліцейського ZM0313 (відеозапис №) встановлено, що при зупинці водія у зв`язку із порушенням ст. 121 КУпАП, останній вийшов з водійського місця автомобіля та почав втікати від інспекторів поліції, через що, в подальшому до нього було застосовано адміністративне затримання.

Окрім того, при затриманні, встановивши наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія, інспектором поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній погодився пройти такий огляд у медичному закладі (відеозапис №), куди і був доставлений.

При затриманні, 20.07.2020 о 21 год. 05 хв. про місце перебування затриманого повідомлено адвоката Луцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Мазурка В.Ю, що стверджується відміткою в протоколі про адміністративне затримання серії ВН №003004, та не заперечується самим ОСОБА_1 при оголошенні йому змісту протоколу затримання, що зафіксовано на відеозаписі №№.

Згідно досліджених відеозаписів №, № ОСОБА_1 відмовився від надання йому безоплатної правової допомоги адвоката, натомість наполягав на повідомленні та виклику особистого адвоката мобільними та стаціонарними засобами зв`язку, оскільки при собі мобільного телефону не мав, на що йому не було відмовлено, однак повідомлено, що такої можливості у працівників поліції немає.

У Волинському обласному центрі терапії залежностей ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відсутності свого адвоката, за його появи хотів здати аналіз крові (відеозапис №).

З висновку лікаря КП «Волинського медичного центру терапії залежностей» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (на підставі акту №870) вбачається, що ОСОБА_1 20.07.2020 о 21 год. 45 хв. відмовився від проходження медичного огляду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених і викладених у п.1 та п.п. «с» п.3 ст.6 Конвенції, зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Зокрема правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Гелетей проти України» від 28.04.2018 (п.п.49, 52) щодо ненадання можливості запросити захисника, обраного на власний розсуд, закріплює твердження про те, що пункт 1 статті 6 вимагає, як правило, надання доступу до захисника з першого допиту підозрюваного працівниками поліції, за винятком випадків, коли за конкретних обставин відповідної справи продемонстровано, що існують вагомі підстави для обмеження такого права. Навіть якщо вагомі підстави можуть у виняткових випадках виправдовувати відмову у доступі до захисника, таке обмеження, незалежно від його підстав, не повинно невиправдано порушувати права обвинуваченого, гарантовані статтею 6 Конвенції. Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо зізнавальні показання, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами без забезпечення доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження. Ані буква ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися, вголос або за мовчазною згодою, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Це також стосується права на правову допомогу. Проте для того, щоб бути ефективною для цілей Конвенції, така відмова повинна бути однозначно встановлена та супроводжуватися хоча б мінімальними гарантіями, співмірними її значущості. Така відмова не обов`язково має бути висловлена вголос, але вона повинна бути добровільною та становити свідому й розумну відмову від права. Для того, щоб можна було вважати, що обвинувачений опосередковано, через свою поведінку відмовився від значущого права, гарантованого статтею 6, має бути доведено, що він міг у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки. Крім того, відмова не повинна суперечити будь-якому важливому суспільному інтересу.

Така позиція Суду узгоджується з положеннями ст. 268 КУпАП, відповідно до яких особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Окрім того, ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Тобто, виходячи з положень вищевказаних норм, вирішення питання щодо користування послугами адвоката, що надає безоплатну вторинну правову допомогу чи приватного адвоката є виключним правом особи, яка таку правову допомогу потребує. Відмова від отримання безоплатної правової допомоги не може вважатися відмовою від користуванням юридичною допомогою адвоката. У разі, якщо особа, яка є затриманою, наполягає на повідомленні відповідного адвоката, такий адвокат повинен бути повідомлений будь-яким способом, у іншому разі, особі не може гарантуватись забезпечення її права на захист, що в свою чергу повинно вважатися істотним порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 17.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на досліджені відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та протоколу про адміністративне правопорушення, інспектором поліції не було залучено жодного свідка для складання протоколу та фіксації ознак алкогольного сп`яніння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду в медичному закладі.

Суд принагідно зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, враховуючи що службовою особою, уповноваженою на складання протоколу, порушено процедуру фіксації відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а саме складено протокол у відсутності свідків, останній не може вважатися допустимим доказом.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, встановлюючи відповідно до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій