ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/1275/20 Головуючий у 1-й інстанції: Матвєєва Н.В.
Номер провадження: 33/819/407/20 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 164 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.

при секретарі Грищуку Р.Р.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., без конфіскації виготовленої продукції.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

17.09.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити його, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 14.09.2020 року.

За результатами апеляційного розгляду просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що всупереч ст. 280 КУпАП, суд не врахував особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, рішення винесено за його відсутності, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ним судових повісток особисто під розпис, а поштова кореспонденція була повернута до суду у зв`язку із закінченням строку її зберігання.

Зазначає, що він є інвалідом 2 групи пожиттєво, у зв`язку з чим отримує соціальну виплату, та через накладене судом стягнення, ці виплати були призупинено.

Відомості на підтвердження перебування його на обліку у лікаря-психіатра, як інваліда 2 групи, можуть бути підтверджені, шляхом витребування медичних відомостей з лікарні у м. Каховка.

Відповідне посвідчення пред`явити не може, оскільки він втратив паспорт, та без цього документа не видають відповідне посвідчення, що підтверджує статус інваліда.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені обставини щодо систематичності здійснення ним господарської діяльності у розумінні ч.1 ст.164 КУпАП.

У матеріалах справи відсутній протокол вилучення та відомості, де зберігаються вилучені предмети надання послуг, що має значення для вирішення їх долі в постанові суду.

Надано лише акт обстеження робочою групою з питань легалізації оплати праці та зайнятості населення, де значиться підпис посадової особи Пенсійного фонду України Макарової О.В., яку було залучено до протоколу у якості свідка, тобто заінтересованої особи, і це свідчить про те, що її пояснення не можуть прийматися судом до уваги.

Звертає увагу на те, що суд не викликав ОСОБА_2 для допиту в якості свідка, матеріали справи не містять її пояснень.

Стверджує, що діяльність міських робочих груп з питань легалізації оплати праці та зайнятості населення є одним із різновидів впливу на суб`єкти підприємницької діяльності, фізичних осіб, які не оформлюють трудові відносини з найманими працівниками та не виплачують заробітну платню на відповідному законодавчому рівні.

Діяльність таких груп покликана лише довести до відома громадян, що оформлена відповідно до чинного законодавства праця дає право на отримання страхового стажу.

Зазначає, що інспектором та судом не було враховано положення ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», особи, зазначені у п.п. 4,5-1 ч.1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановлено ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримують соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а суд не вправі виходити за межі, викладені у ньому.

Протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для його належного оформлення, порушення вимог КУпАП, допущені при його складанні та оформленні, перешкоджають суду правильно, об`єктивно з додержанням законності розглянути справи і прийняти рішення по суті.

Наголошує на тому, що при викладенні обставин вчинення правопорушення у протоколі відображено лише одиничний факт скоєння правопорушення, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу.

Одноразовий факт надання платних послуг з ремонту взуття, на думку апелянта, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Стверджує, що в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які утворюються склад правопорушення, зокрема:

-протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність ( у даному випадку, має бути зазначено проміжок часу, а не конкретна дата й час);

-всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа)

Втім, до суду не було надано доказів щодо скоєння ним систематичної господарської діяльності.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи і вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 було роз`яснено право на захист , в т.ч. право на залучення захисника за призначенням.

Апелянт вказав на те, що захист своїх прав буде здійснювати самостійно.

Мотиви суду.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Положеннями ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вбачається, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , відсутнє підтвердження вручення апелянту копії постанови в межах строку на апеляційне оскарження, із матеріалів справи видно, що копію судового рішення ОСОБА_1 отримав під час ознайомлення з матеріалами справи 14.09.2020 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вбачається, що доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

-справу розглянуто без участі ОСОБА_1 ;

-матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження систематичності господарської діяльності;

-судом не допитано свідка ОСОБА_2 ;

-протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Як слідує із постанови від 27.04.2020 року судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2020 року о 10.30 год. ОСОБА_1 здійснював діяльність з ремонту взуття на Новокаховському міському ринку по вул. Першотравневій,1 у вагончику з ремонту взуття без реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам.

Протоколом про адміністративне правопорушення №37/КПР від 12.03.2020 року в якому зафіксовано, що 12.03.2020 року о 10.30 год. в м. Нова Каховка, вул. Першотравнева,1, на Новокаховському міському ринку, ОСОБА_1 здійснював діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, чим порушив ч.1 ст. 164 КУпАП, ст. 255 КУпАП.

Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, підпис службової особи, що його склала, підпис свідка, а також підписи ОСОБА_1 , та його пояснення, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

ОСОБА_1 у протоколі власноручно зазначив, про те що він не встиг зареєструватися у виконавчому комітеті.

Отже вбачається, що ОСОБА_1 усвідомлював наявність обов`язку щодо здійснення підприємницької діяльності у встановленому законом порядку тобто з державною реєстрацією , та під час складання протоколу не оспорював ту обставину, що здійснював таку діяльність.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП є безґрунтовними.

Посилання на необхідність повернення протоколу для його дооформлення не узгоджуються з повноваження апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Обставини адміністративного правопорушення встановлюються на підставі оцінки не лише протоколу, а сукупності всіх доказів.

У відповідності до приписів ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як видно із матеріалів справи, уповноваженою службовою особою державної податкової служби в якості додатків до матеріалів до адміністративної справи до суду долучено копію акту обстеження робочою групою з питань легалізації оплати праці та зайнятості населення від 12.03.2020 року; копію заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також копію висновку від 25.02.2020 року за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 13.02.2020 у журналі ЄО за №1259 за заявою ОСОБА_3 .

Зазначені докази у сукупності із відомостями, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення, доводять, що ОСОБА_1 займався діяльністю з надання послуг по ремонту взуття на систематичній основі і отримував від цього дохід.

Зокрема зміст заяви ОСОБА_3 та висновку за результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 13.02.2020 року у журналі ЄО за №1259 за заявою ОСОБА_3 слідує, що працівниками поліції було допитано ОСОБА_1 , який надав пояснення про те, що він дійсно працює майстром по ремонту взуття, та 31.01.2020 року він ремонтував взуття належне ОСОБА_3 , підтвердив, що отримав кошти за надання своїх послуг.

Зі змісту заяви ОСОБА_4 від 05.03.2020 року слідує, що заявниця повідомляє орган податкової служби про те, що на протязі року, ОСОБА_1 здійснює неофіційну підприємницьку діяльність, пов`язану з ремонтом взуття, у зв`язку з чим він придбав металевий вагончик, який розташований на території Новокаховського міського ринку (а.с. 8).

Достовірність змісту цих доказів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорює.

Клопотань про виклик цих осіб та допит їх в якості свідків апелянт під час апеляційного розгляду не заявляв.

З наявного у справі копії акту обстеження робочою групою з питань легалізації оплати праці та зайнятості населення вбачається, що було встановлено факт надання послуг ОСОБА_1 з ремонту взуття 12.03.2020 року.

Посилання апелянта на те, що така комісія неуповноважена фіксувати обставини здійснення підприємницької діяльності без відповідних дозвільних та реєстраційних документів позбавлені правового обґрунтування, оскільки виявлення та фіксація таких обставин не суперечать повноваженням закріпленим у Положенніпро робочу групу з питань легалізації виплати заробітної плати і зайнятості населення.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно із ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зазначені документальні відомості, наряду із фактом здійснення підприємницької діяльності, зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення 12.03.2020 року, який підписаний без зауважень та заперечень ОСОБА_1 , з поясненнями про те, що він не встиг зареєструватися у виконкомі, дають підстави для висновку, що діяльність ОСОБА_1 , пов`язана з наданням послуг по ремонту взяття без державної реєстрації як суб`єкта господарювання має тривалий та систематичний характер, і від такої діяльності ОСОБА_1 отримував прибуток, а тому висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст. 164 КУпАП відповідає наявним у справі доказам.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування зафіксованого факту надання послуг з ремонту взуття 12.03.2020 року та факту відсутності у реєстраційних документів. Апелянт вказує на недоведеність систематичності здійснення такої діяльності, однак такі доводи є невмотивованими та спростовуються сукупністю доказами, наданими до суду органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що судом не було допитано свідка ОСОБА_2 , як на підставу для скасування постанови суду не може бути прийняте до уваги, оскільки як слідує зі змісту судового рішення, покази свідка не оцінювалися, як окреме джерело доказів.

Клопотання про виклик свідка сторонами у справі не заявлялося, а відтак суд не мав обов`язку самостійно вживати заходів щодо допиту свідка в судовому засіданні.

Апелянтом не наведено переконливих обгрунтувань зацікавленості свідка та обгрунтувань неможливість ОСОБА_2 , яка не є працівником податкової служби, що склала протокол відповідно до вимог ст. 272 КУпАП бути свідком обставин, зазначених у протоколі.

Вказівка апелянта про те, що він є інвалідом 2 групи, та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, не виключає його обов`язку здійснення реєстрації, як суб`єкта підприємницької діяльності у встановленому законом порядку, зазначена апелянтом обставина може лише слугувати підставою для отримання відповідної податкової пільги.

Не можна визнати підставою для скасування постанови те, що справу розглянуто за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки, як вбачається ОСОБА_1 було достовірно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, і що справа буде розглядатися у Новокаховському міському суді.

Вбачається, що суд направляв за місцем проживання за адресою, вказаною у протоколі судові повістки, проте ОСОБА_1 не з`явився за сповіщенням відділення пошти для отримання судових повісток і вони були повернуті на адресу суду.

Сукупність зазначених обставин свідчать про те, що суд вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, та апелянту, достовірно було відомо про наявність у провадженні Новокаховського міського суду Херсонської справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164КУпАП щодо нього, а тому він був зобов`язаний цікавитись відомостями про її рух.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду пояснив, що не цікавився станом розгляду його справи, оскільки не мав потреби. Звернувся до суду за отриманням копії судового рішення лише після того, як було накладено стягнення за оскарженим рішенням суду на його соціальну допомогу.

Отже процесуальна поведінка ОСОБА_1 не була спрямована забезпечення особистої присутності при розгляді справи.

Також апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, а саме верховенство права, суд вправі дійти висновку про можливий розгляд справи за відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінне виконання своїх обов`язків, відповідальність перед суспільством.

Ст. 268 КУпАП не передбачено, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута за обов`язковою участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

За викладених обставин, розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не можна визнати достатньою та самостійною підставою для скасування постанови, оскільки це не перешкодило суду винести законне і обґрунтоване судове рішення.

ОСОБА_1 забезпечено під час апеляційного розгляду право відстоювати свою правову позицію шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження і забезпечення права надати свої пояснення, докази, заявити клопотання.

ОСОБА_1 нових доказів під час апеляційного розгляду не подавав, клопотань про повторне дослідження доказів чи витребування нових доказів не заявляв.

Доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, суд належним чином оцінив надані йому докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що він звільнений від оподаткування не впливає на висновки суду, оскільки предметом адміністративного правопорушення є порушення правил здійснення господарської діяльності, а не порушення у сфері оподаткування.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що суд не врахував відомості про його особу, те, що він являється інвалідом 2 групи , не можуть стати підставою для скасування постанови, оскільки за відсутності доказів на підтвердження зазначених обставин, судом вони не могли бути проаналізовані. Під час апеляційного розгляду відповідні документи до справи апелянтом залучені не були.

Як видно, суд наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальній межі санкції ч.1 ст. 164 КУпАП, що свідчить про те, судом дотримані вимоги ст. 33 КУпАП і фактично враховані відомості про особу правопорушника і його майновий стан. Можливість накладення стягнення у розмірі меншому, ніж передбачено мінімальною межею санкції статті КУпАП не передбачає, а відтак апеляційний суд не має процесуальних підстав для зменшення розміру накладеного адміністративного стягнення.

Викладене в апеляційній скарзі клопотання про витребування відомостей з лікарні про облік у лікаря-психіатра ОСОБА_1 як інваліда 2 групи пожиттєво не підлягає задоволенню, оскільки апелянт не обґрунтував та не довів неможливість самостійно отримати відомості у лікарській установі про стан свого здоров`я та надати їх до суду.

Питання правомірності блокування виплати соціальної допомоги державним виконавцем виходить за межі апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушені права особи під час виконання судового рішення підлягають відновленню у порядку визначеному законом України «Про виконавче провадження» та шляхом судового оскарження дій державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову судді від 27.04.2020 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна