33/804/545/20
222/986/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Сєдих А.В., за участю захисника Коваленко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Коваленко К.О. на постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 18 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу - не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнувши з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 19 червня 2020 року о 11-00 год. на автодорозі Донецьк-Маріуполь 222 км, під час керування зазначеним транспортним засобом автомобілем ВАЗ 210700-20 ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції у зв`язку з підозрою в керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник Коваленко К.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою закрити справу відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що обставини зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, отримані з порушенням поліцейськими норм діючого законодавства, а як слідство є неприпустимим доказом. Сторона захисту вважає, що рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є поверхнево розглянутим, без вивчення всіх обставин справи, з порушенням права останнього.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши промови учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника Коваленко К.О. підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею районного суду, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП. не з`ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляд справи судом порушено вимоги ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо з`ясування обставин подій, що відбулись 19 червня 2020 pоку, перевірки пояснень, як самого ОСОБА_1 так і свідків та надання їм відповідної оцінки, надання аналізу доказам, що містяться в матеріалах провадження, протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, що вплинуло на правильність прийнятого рішення.

За таких обставин постанова районного суду як незаконна підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову місцевого суду, за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд приймає нову постанову.

Статтею 35 ЗУ «Про національну поліцію» передбачений вичерпний перелік випадків коли поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

З матеріалів адміністративного провадження, а також відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 було здійснено без будь яких на те законних підстав, за наступних обставин.

Так, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 начебто за підозрою у керуванні останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Приймаючи до уваги положення ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» апеляційний суд вважає, що такі дії працівників поліції являються незаконними, оскільки відповідно до вищезазначеного можна зробити висновок, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, оскільки наведеної підстави для зупинки транспортного засобу ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не передбачає, що в подальшому призвело до незаконного складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в своїй постанові суд першої інстанції посилається, як на доказ вини ОСОБА_1 , на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак такі твердження апеляційний суд визнає такими, що не можуть прийматися до уваги як беззаперечний доказ вини ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції посилаючись на письмові пояснення свідків у судове засідання їх не викликав, у порядку встановленому ст.ст. 272, 279 КУпАП не допитав, та саме у судовому засіданні не надав цим свідченням належної оцінки.

Відповідно до ст. 265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось, хоча ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим працівники поліції були зобов`язані вилучити у останньої посвідчення водія та надати тимчасове посвідчення.

Дані обставини викликають сумнів у апеляційного суду щодо законності складання адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 ..

З огляду на вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає, що докази, які містяться у матеріалах справи являються недопустимими, оскільки отримані з грубим порушенням законодавства.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 являється незаконним, а отже постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним, є теж незаконною у зв`язку з тим, що вони винесені на основі недопустимих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведені обставини, а саме недотримання встановленої законодавством процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та невстановлення всіх необхідних даних при його складанні, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді Володарського районного суду Донецької області від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови судді у справах про адміністративні правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а саме в них, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви прийняття або відхилення доказів.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже, при розгляді справи судом була допущена неповнота з`ясування обставин справи, а викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, що є порушенням вказаних вимог КУпАП.

За таких обставин постанова місцевого суду як незаконна підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Коваленко К.О. задовольнити.

Постанову судді Володарського районного суду Донецької області від 18 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду А.В. Сєдих