Справа № 645/5951/20
Провадження № 3/645/2018/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у в Харківській області Департаменту патрульної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області громадянина України, працюючого водієм маршрутного таксі на підприємстві ТОВ АТП-ТЕМП», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.09.2020 року близько 07 год. 30 хв., за адресою м.Харків, вул (Клочківська,188) прт.Льва Ландау 78А. керував автобусом «Богдан А09202» державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював регулярні пасажирські перевезення за маршрутом 7Е метро Барбашово-28 мікрарайон, перевозив пасажирів у кількості 33(тридцять три) особи, чим перевищив дозволену максимальну кількість місць для сидіння 20 (двадцять)місць на 13 (тринадцять) пасажирів, чим порушив п.11.2 ПКМУ №641 від 22.07.2020 року» про встановлення карантину» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19 спричиненої короновірусом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та надав заяву про закриття провадження по справі, в якій зазначив, що 30 вересня 2020 року, відносно нього було складено протокол серії ВАБ №200816 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що в протоколі серії ВАБ №200816 від 30.09.2020 склад адміністративного правопорушення викладений у спосіб, який не дає можливість в цілому зрозуміти, які діяння, здійснені винною особою, прямо заборонені та яку саме норму, передбачену Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 ним було порушено. Так працівники Національної поліції в протоколі ВАБ №200816 від 30.09.2020 в частині посилання на норму Закону, якою саме заборонені діяння, вчинені винною особою, зазначили «п. 11.2» постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020. В постанові Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «пункт 11.2» відсутній. Також ОСОБА_1 посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо кількості пасажирів, яких він перевозив, долучений до протоколу відеозапис не фіксує того, що він здійснював перевезення кількісті пасажирів, яка б перевищувала кількість місць для сидіння, не зафіксована кількість місць у автобусі на яких дозволено перевезення пасажирів (місця для сидіння), тобто такий відеозапис в повній мірі не фіксує кількості пасажирів, різниці у дозволеній та перевищеній кількості, хоча і відображає те, що у автобусі були пасажири. Крім того як видно з відеозапису №, працівники поліції почали перевірку автобусу коли він стояв на зупинці в момент висадки та посадки пасажирів. В цей момент ОСОБА_1 попереджав пасажирів, які заходять в салон автобусу, щодо обмеження в кількості перевезення пасажирів на вимогу протиепідеміологічних заходів. Рух автобусу не починав до з`ясування дотримання зазначеної вимоги. На відеозапису №, , чутно, як поліціант наполягає почати рух автобусу та довезти пасажирів до кінцевій зупинки, в кількості на його думку більший ніж місць для сидіння, чим провокував скоїти правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП. При цьому на прохання вивести зайвих пасажирів поліціант в допомозі відмовив. На відеозапису № , , , видно, що пасажири покинули салон автобусу. Тобто факту перевезення пасажирів, які зайшли до автобусу та на думку поліціантів перевищували дозволену кількість не відбулось. На всіх без винятку відеозаписах перевірка проводилась без залучення свідків.

Вказані пояснення підтримав в судовому засіданні та просив їх врахувати під час розгляду справи.

Розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі вчиненого адміністративного правопорушення та притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Обставини вчинення правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 200816 від 30 вересня 2020 року; поясненнями понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили перевезення пасажирів в більшій кількості. Також обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються оглянутим відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських від 30.09.2020 року (АЛ 3949 до ВАБ № 200816).

Крім того, як вбачається з оглянутого відео, робітники поліції їхали за автобусом та також зупинились після його зупинку та на відео відображена кількість пасажирів, які знаходяться в автобусі та був здійснений їх підрахунок, який ї знайшов своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ 200816.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Згідно п.п.2 п. 11 Постанови № 641 від 22.07.2020 року «Про вставнолення карантину та запровадження посилених протиєпідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(в редакції, що діяла під час складання протоколу) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Згідно ст. 117 Конституції України встановлено, що постанови Кабінету Міністрів України є обов`язковими до виконання.

Таким чином, станом на 30 вересня 2020 року була чинною заборона регулярного та нерегулярного перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирське перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, а дозвіл на таке перевезення транспортними засобами автобусами, до яких за технічними характеристиками відноситься «Богдан А 09202», встановлювався виключно для певної категорії працівників та при дотриманні певних умов. Серед таких умов дозволу перевезення пасажирів службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами у міському сполученні є погодження з органами Національної поліції маршруту руху, в іншому випадку - перевезення певних працівників в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Відповідно до пунктів 13,14 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року N 176, перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту. Регулярні перевезення організовують відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (організатори регулярних перевезень) згідно з програмами розвитку автомобільного транспорту на відповідній території з метою задоволення потреби населення у перевезеннях з урахуванням пропозицій громадян, підприємств, установ, організацій і автомобільних перевізників.

Відповідно ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно- протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Враховуючи вищезазначене, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт руху автобуса з перевищеною кількістю людей, ніж кількість місць для сидіння, що передбаченою технічною характеристикою, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом обставин зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт перевезення ОСОБА_1 чисельної кількості пасажирів на автобусі «Богдан А 09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із зазначенням маршруту руху «м. Барабашова 28 мр.», та відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 з приводу висунутих йому обвинувачень.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в зв`язку з відсутністю події і складу вчиненого адміністративного правопорушення, суд відмовляє, оскільки відсутні підстави його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При обранні розміру стягнення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 34 КУпАП, не вбачається.

Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП, відсутні.

Вислухавши пояснення притягуваного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень суд вважає необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420 грн. 40коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 44, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлено 24.12.2020 року.

Головуючий суддя -