Справа № 654/2675/20
Провадження №3/654/1679/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 р. Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли з Голопристанського відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, оператор концерту «Прибой», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

До Голопристанського районного суду Херсонської області з Голопристанського відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області надішли протоколи серії ВАБ №276816 від 28.07.2020 та серії ВАБ №276757 від 26.07.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі ст.36 КУпАП справи об`єднані в одне провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №276757 від 26.07.2020, ОСОБА_1 26.07.2020 близько 23-20 год. в с. Залізний Порт на набережній моря організував роботу концерту «Прибой 2020», чим порушив постанову КМУ №500 зі змінами №392 від 17.06.2020 р., пункту 3 підпункту 16, а саме: не припинив роботу після 23-00 год., чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №276816, складеного 28 липня 2020 року, 28.07.2020 близько 00-15 год. в с. Залізний Порт на набережній моря біля пансіонату «Прибой» організатор гр. ОСОБА_1 порушив постанову КМУ №500 зі змінами №392 від 17.06.2020 р., пункту 3 підпункту 16, а саме: не припинив роботу після 23-00 год. фестивалю, а продовжував працювати, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення до протоколу серії ВАБ №276757 від 26.07.2020 додано письмові пояснення ОСОБА_1 , чорно-біла роздруківка фотографії відкритої місцевості зі скупченням людей (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу), а також витяг з постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. №588 про зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392; до протоколу серії ВАБ №276816 від 28.07.2020 - письмові пояснення ОСОБА_1 , чорно-біла роздруківка фотографії відкритої місцевості зі скупченням людей (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу), а також витяг з постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. №588 про зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні категорично заперечив, показав, що дійсно виконував технічні роботи під час проведення музичного шоу у с. Залізний Порт на набережній, але не є ні організатором зазначеного в протоколі фестивалю, ані власником апаратури, яка використовувалася під час його проведення. Вважає, що вимоги закону не порушував, протоколи відносно нього складено незаконно та безпідставно. Просив провадження у справі закрити.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 588 від 08 липня 2020 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року № 522, зокрема пункт 3 вказаної постанови доповнено підпунктом 16, згідно з яким на період дії карантину забороняється робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування, з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних. їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно статті 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що до суду були скеровані протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАБ №276757, складений 26.07.2020, та серії ВАБ №276816, складеного 28 липня 2020 року, ДОП Голопристанського ВП Присяжним С.С. відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

До цих протоколів, органом, уповноваженим на збирання доказів додано як докази винуватості ОСОБА_1 письмові пояснення самого ОСОБА_1 та чорно-біла роздруківка фотографії відкритої місцевості зі скупченням людей (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу), а також витяг з постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. №588 про зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392. Отже особа, уповноважена на збирання доказів винуватості особи, склавши протоколи про адміністративне правопорушення, вважала протокол та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не звернувши уваги, що ці докази є суперечливими.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він сам по собі без підтвердження іншими доказами в справі не може свідчити про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення.

У рішенні «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наявності певної неповноти, ініціював дослідження доказів та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, тобто взяв на себе функцію обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що ЄСПЛ розцінено як порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу.

Тобто в силу норм чинного КУпАП та практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, оскільки в протилежному випадку буде порушено принцип рівності сторін і вимог змагальності процесу

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Однак Європейський Суд розглядав сферу, визначену у деяких правових системах як «адміністративна», і встановив, що вона включає в себе деякі правопорушення, що мають кримінально-правовий характер, але надто дрібні, щоб регулюватися нормами кримінального права і процесу (Постанова Європейського Суду зі справи «Палаоро проти Австрії» (Palaoro v. Austria) від 23 жовтня 1995 р., §§ 33-35, Series A, № 329-B).

За даних обставин суть порушення, яке має значення для справи, сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному посадовою особою органу національної поліції, яке є не судовим органом і переданому в суд. Саме цей документ встановлює, в чому полягає суть правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини у скоєному.

Таким чином, в даному випадку, кваліфікація відповідно до внутрішнього законодавства не має вирішального значення для цілей статті 6 Конвенції та для визначення того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення», і природа даного порушення є більш важливим фактором.

Санкція ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протоколи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом у випадку, якщо певний акт носія публічної влади, вчинений у безпосередньому зв`язку з певним кримінальним діянням, не містить елементу покарання як такого, суд не визнає факту кримінального обвинувачення. Якщо ж елемент покарання наявний, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального правопорушення.

В даному випадку, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, штраф не є покликаний бути грошовою компенсацією шкоди, але має каральний і стримуючий характер, що також є ознакою кримінальних покарань. (Постанова Європейського Суду у справі «Каспаров та інші проти Російської Федерації», § 43, Постанова Європейського Суду у справі «Нємцов проти Російської Федерації» ( Nemtsov v. Russia ) від 31 липня 2014 року, скарга № 1774/111, § 83, Постанова Великої Палати Європейського Суду по справі «Юссила проти Фінляндії» (Jussila v. Finland), скарга № 73053/01, § 38, ECHR 2006 - XIV).

Мінімальна сума штрафу, передбачена санкцією ст. 44-3 КУпАП становить на день складання протоколу 17000 гривень, тобто навіть мінімальна сума штрафу в порівнянні з зазначеними критеріями є надто суворим покаранням.

За вказаних обставин, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), та суворість санкції ст. 44-3 КУпАП, суд приходить до висновку, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП має місце висунення «кримінального обвинувачення».

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Надані суду докази протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , на думку суду, не доводять вини останнього поза розумним сумнівом у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки його вина у вчинених правопорушеннях не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст. 247, ч.1 п.3 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати в одне провадження справу №654/2677/20 (провадження №3/654/1681/2020) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП та справу №654/2675/20 (провадження №3/654/1679/2020) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, присвоїти справ номер 654/2675/20.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з моменту винесення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Суддя М. А. Данилевський