Номер провадження: 33/813/256/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_2 05.09.2019 о 09 годині 38 хвилин, керуючи транспортним засобом BMW 330, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ак. Корольова напроти буд. 80 в м.Одесі, в порушення п.8.7.3.ґ Правил дорожнього руху здійснив виїзд та проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_2 , автомобілем Lexus RX350, номерний знак НОМЕР_3 , автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду від 12.11.2019 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорока) гривень; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесяти чотирьох) гривень 20 коп. (а.с. 34).

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції 02 січня 2020 року. Апелянт вказує, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що керуючи автомобілем BMW (днз НОМЕР_1 ) по вул. Ільфа та Петрова на швидкості 50 км/год, розпочав рух на зелений сигнал світлофору. Крім того, апелянт вказує, що намагався уникнути зіткнення, а характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 не є причиною виникнення ДТП та її наслідків, однак, на думку, апелянта суд першої інстанції завчасно зайняв позицію інших сторін без врахування наявних доказів У зв`язку з наведеним апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 37-39).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2020 року апелянту було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження у справі (а.с. 49-50).

В судове засідання 31 січня 2020 року в судове засідання сторони не з`явились, про час та місце були повідомленні належним чином. Від представника ОСОБА_1 адвоката Піскунової О.М. надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката у іншій справі.

11 лютого 2020 року в судове засідання з`явилась представник апелянта адвокат Піскунова О.М., яка заявила клопотання про виклик свідків та витребування матеріалів дослідчої перевірки. Клопотання було задоволене в частині витребування матеріалів дослідчої перевірки. У судовому засіданні оголошено перерву до 18 лютого 2020 року.

18 лютого 2020 в судове засідання сторони не з`явились, надійшло клопотання від представника апелянта адвоката Піскунової О.М. про відкладення судового розгляду через неможливість взяти в ньому участь у зв`язку із хворобою дитини віком до 3-х років. Слухання справи перенесено на 10 березня 2020 року.

10 березня 2020 року в судове засідання сторони не з`явились, про час, місце та дату були повідомленні належним чином.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення осіб, що були допитані на місці скоєння ДТП, заслухавши думку представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що обставини правопорушення й вина ОСОБА_1 підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП, письмовими поясненнями водіїв, диском з відеозаписом пригоди тощо.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне. Матеріали адміністративної справи містять достатньо доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Зокрема, у поясненнях від 03.10.2019 року свідок ОСОБА_4 вказувала: « Я, ОСОБА_4 05.09.2019 року приблизно о 9 год. 30 хв. знаходилась на перехресті навпроти ринку «Южний» на пішохідному переході. Бачила, як автомобіль марки «Daewoo» сірого кольору, котрий направлявся в бік ТРЦ «Панорама», зупинився на перехресті з увімкненим лівим поворотом. На жовтий сигнал світлофору автомобіль «Daewoo» почав виконувати поворот наліво. Раптово на перехрестя виїхав на великій швидкості автомобіль «BMW» синього кольору. При зіткненні автомобілів сигнал світлофору був червоним. Помітила колір світлофору, оскільки збиралась переходити дорогу…» (а.с. 18).

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_5 на світлофорі з увімкнутим лівим поворотом стояв автомобіль «Daewoo» сірого кольору, коли загорівся жовтий сигнал світлофору, «Daewoo» почав звільняти проїжджу частину. В цей час у зустрічному для «Daewoo» напряму рухався автомобіль «BMW» синього кольору на великій швидкості, який ледь не збивши пішохода і проїжджаючи світлофор на заборонений сигнал світлофора жовтий, зіштовхнувся з автомобілем «Daewoo» …» (а.с. НОМЕР_5 ).

Описані вище пояснення свідків кореспондують поясненням водія автомобіля «Daewoo» ОСОБА_6 (а.с. 22). Також описані в поясненнях факти підтверджуються відеозаписами ДТП, які наявні і матеріалах справи.

Апеляційний суд також вважає за необхідне наголосити, що подальше уточнення процесуальної позиції апелянта не спростовує первинної кваліфікації ДТП, як такої, що відбулась з вини водія автомобіля «BMW» ОСОБА_1 . При цьому, технічну спроможність версії апелянта щодо оцінки ДТП як такої, що відбулось з вини іншого водія, можливо було б встановити лише експертним шляхом. За умови відсутності експертного висновку характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про динамічну взаємодію автомобілів. При цьому апеляційним судом критично оцінюються пояснення ОСОБА_3 , щодо його руху на сигнал світлофору зеленого кольору та те, що автомобіль «Daewoo» виїхав на зустрічну смугу на великій швидкості, оскільки вони не відповідають матеріалам справи про адміністративне правопорушення та спростовуються відеозаписом ДТП. При цьому відеозапис за умови покадрового перегляду чітко фіксує дорожню обстановку, зокрема сигнал світлофору, послідовність руху транспортних засобів тощо.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки обставини справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій учасника ДТП, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року відхилити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк