КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/1108/2020 Суддя в суді першої інст. - Бортницька В.В.
Категорія: ст. 185 КУпАП Суддя в суді апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року щодо -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року відносно ОСОБА_1 провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 23.03.2018 о 00 год. 50 хв. керуючи транспортним засобом «Шкода», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по бул. Л.Українки, в м. Києві здійснив поворот ліворуч на вул. М. Задніпровського, чим порушив вимогу знаку 5.16 (напрямки руху по смугам), в подальшому ОСОБА_1 був зупинений по вул. М. Задніпровського та не відреагував на звуковий сигнал та проблискові маячки червоного та синього кольору, здаючи заднім ходом ледь не вдарив патрульну машину, чим створив аварійну ситуацію. На неодноразову законну вимогу працівників поліції не відреагував: пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Здійснював злісну непокору поліцейському Р3б2п1 УПП в м. Києві ДПП рядовому Лісовському О.Ю . Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2020 року скасувати та постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що постановою від 11.07.2018 року судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець O.A., матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності його ( ОСОБА_1 ) - за ч. 1 ст. 185 ст. були повернуті до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення, при цьому судом першої інстанції було зазначено, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому зазначений матеріал не може бути розглянутий судом з урахуванням того, що можливість отримання зазначених фактичних даних не втрачена, підлягає поверненню до Управління патрульної поліції в м. Києві для належного оформлення, однак 10.01.2020 року суд першої інстанції на підставі тих самих доказів, виносить постанову якою встановлює його ( ОСОБА_1 ) вину.

Апелянт звертає увагу суду на те, що в постанові від 10.01.2020 року суд першої інстанції зазначає: аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь - яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП доведеною повністю, тобто, на переконання апелянта, суд першої інстанції суперечить сам собі та постанові від 11.07.2018 року.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що відповідно до постанови від 10.01.2020 року, його вина підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, рапортом, тест на алкоголь.

Апелянт зазначає, що відповідно до матеріалів адміністративного правопорушення, складений відносно нього тест на алкоголь не проводився, тобто, на переконання ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилається на докази, які не зазначені в матеріалах про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що в порушення вимог наказу МВС України від 27.05.2005 року № 589/10869, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, які були вказані ОСОБА_1 при написанні пояснення до протоколу, суть викладена неповно, а обставини є суперечливими, оскільки не пред`явлення документів на право керування транспортним засобом, не тягнуть притягнення до відповідальність за ч.1 ст. 185 КУпАП.

Окрім цього, апелянт зазначає, що в протоколі не зазначено, яке законне розпорядження або вимога, ким саме була йому пред`явлена і якій він злісно не підкорився.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що як вказано в протоколі, до нього додається запис з камери, які відсутні, відтак, до протоколу не долучено жодних доказів, обов`язок збирання яких згідно з ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на його складання.

Апелянт зазначає, що судом при розгляді справи не було дотримано вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, а також вимог ст. 283 КУпАП, адже, зміст відповідати вимогам постанови не відповідає цим вимогам.

ОСОБА_1 наголошує, що вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною і ст.185 КУпАП. не визнає та пояснює, що під час зупинки, він чекав своїх друзів, але був затриманий, оскільки відмовився надати документи, та лише запитав у поліцейських, що саме ним порушено та чому вони вимагають у нього документи, злісної непокори не чинив. Дій, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті, на місці зупинки транспортного засобу не вчинював.

На переконання апелянта, оцінюючи докази в їх сукупності, слід зазначити, що дані у протоколі про адміністративне правопорушення про вчинення ним злісної непокори законній вимозі поліцейського, а саме, опис дій останнього, які утворюють об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, не підтверджуються наявними в справі доказами і викликають обґрунтовані сумніви у їх відповідності дійсним обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначає, що оскільки згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому, дані у протоколі та рапорті не можна покладати в обґрунтування висновків про доведеність його винуватості, що, на думку апелянта, ставить під сумнів законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак докази, наявні у суду першої інстанції, які б поза розумним сумнівом доводили його винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та спростовували його пояснення, у справі відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Левченкову О.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданням адміністративного провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді даної справи вказаних норм права не дотримався.

Так, відповідно до п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Главою 15 КУпАП передбачені адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління.

Диспозицією ст. 185 КУпАП, яка входить в розділ глави 15 КУпАП, передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об'єктом адміністартвиного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єкт вказаного правопорушення загальний, тобто фізична осудна особа, яка досягла 16-ти річного віку.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров'я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7).

Відтак, відповідно до ст. 185 Кодексу про адміністративні правопорушення (злісна непокора), таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Саме на таке тлумачення посилаєтьсяі Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Проте, відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих 23.03.2018 р. в управлінні патрульної поліції та його пояснень в суді апеляційної інстанції, вбачається, що 23.03.2018 р. приблизно о 00 год. 50 хв. він знаходився біля м. "Печерська", неподалік "Макдональдсу", в автомобілі хвилин 15 - 20 чекав друзів. При цьому автомобіль був вимкнений, відповідно, будь - яких правил дорожнього руху не порушував. Після того, як друзі підійшли і сіли в автомобіль, він завів двигун автомобіля та намагався від`їхати з місця зупинки, однак, до його автомобіля підійшли працівники поліції та вказали, що він ніби - то порушив правила дорожнього руху, та попросили надати документи, а саме посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. На це, ОСОБА_1 працівникам поліції відповів, що у зв`язку з тим, що будь - яких порушень ПДР України він не допускав, тому пред`являти документи він не буде. Після цього, ОСОБА_1 вказав, що в зв`язку з тим, що він не пред`явив документи, працівник поліції відкрив двері авто, взяв за руку ОСОБА_1 та виштовхав його на вулицю, де силоміць посадили в патрульне авто та доставили до управління патрульної поліції.

З протоколу про адміністративне правопорушення, та встановлених судом фактичних обставин, вбачається, що ОСОБА_1 23.03.2018 о 00 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом «Шкода», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по бул. Л.Українки, в м. Києві здійснив поворот ліворуч на вул. М. Задніпровського, чим порушив вимогу знаку 5.16 (напрямки руху по смугам), в подальшому ОСОБА_1 був зупинений по вул. М. Задніпровського та не відреагував на звуковий сигнал та проблискові маячки червоного та синього кольору, здаючи заднім ходом ледь не вдарив патрульну машину, чим створив аварійну ситуацію. На неодноразову законну вимогу працівників поліції не відреагував: пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Відтак, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що вимога поліцейського Лісовського О.Ю. до ОСОБА_1 . щодо пред`явлення ОСОБА_1 для перевірки документів, не була пов`язана з порушенням останнім громадського порядку, а була висунута, як до водія, в зв`язку з, нібито, порушенням Правил дорожнього руху України, що не охоплюється диспозицією ст. 185 КУпАП.

Непред`явлення особою, яка керує транспортним засобом, (тобто, спеціальним суб`єктом) для перевірки посвідчення водія відповідної категорії є об`єктивною стороною іншого правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, передбаченого Главою 10 КУпАП, що включає в себе адміністративні правопорушення на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Із вищевказаного вбачається, що кваліфікація інспектором поліції Лісовським О.Ю. дій ОСОБА_1 як таких, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,є помилковою, на що не звернув уваги суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови від 10.01.2020 р.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП постановою Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року повертались до Управління патрульної поліції в м. Києві для дооформлення з зазначенням судом того, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не може бути розглянутий судом. Проте, протокол в тій же редакції був направлений до суду після доопрацювання, що залишилось поза увагою суду.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 саме у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, тобто, правопорушення, яке посягає на встановлений порядок управління, матеріали справи не містять.

Вирішення ж питання про відповідальність особи за іншою статтею КУпАП, ніж та, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, за змістом ст.ст. 221, 254, 256, 279, 294 КУпАП виходить за межі як компетенції суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, розглянувши справу в межах апеляційної скарги та протоколу про адміністративне правопорушення, доходжу висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП за виписаних в протоколі обставин.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал