Провадження № 33/801/206/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чернюк І. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; працює оператором у ТОВ ВКФ «Сенс-ЛТД»,

у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ 200649, 29.11.2019 року в м. Вінниця на перехресті вулиць Верхарна - Довженка, ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час проїзду нерегульованого рівнозначного перехрестя, ОСОБА_1 не надав перевагу транспортному засобу марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався праворуч. Своїми діями особа, що притягається до адміністративної відповідальності порушив вимоги п. 16.12 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Вінницького міського суду від 19.12.2019 року. Вказав на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування та порушення норм КУпАП та просив скасувати зазначену постанову суду першої інстанції, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Також просив поновити йому строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду першої інстанції, оскільки він пропущений з поважних причин. Зазначив, що ним було завчасно подану заяву про отримання копії постанови суду від 19 грудня 2019 року до канцелярії Вінницького міського суду, однак повний текст постанови отримав лише 28 січня 2020 року, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Вказав, що постановою Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року йому відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки в матеріалах справи наявна розписка про отримання копії оскаржуваної постанови 19.12.2019 року.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Судом встановлено, що 29.11.2019 року в м. Вінниця на перехресті вулиць Верхарна - Довженка, ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen C5», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час проїзду нерегульованого рівнозначного перехрестя, ОСОБА_1 не надав перевагу транспортному засобу марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався праворуч. Своїми діями особа, що притягається до адміністративної відповідальності порушив вимоги п. 16.12 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

Визнавши винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, визнав у повному обсязі та вона повністю доведена зібраними у справі доказами.

06 лютого 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду першої інстанції, в якій просив поновити йому строк на її апеляційне оскарження. Вказав, що він завчасно подав до канцелярії суду першої інстанції заяву про отримання копії оскаржуваної постанови від 19 грудня 2019 року та неодноразово звертався за її отриманням, але зміг отримати копію постанови лише 28 січня 2020 року у приміщенні суду. Не маючи повного тексту судового рішення він був позбавлений можливості вчасно його оскаржити.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 19 грудня 2019 року, а апеляційну скаргу повернуто її заявнику.

Відмовляючи в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та повертаючи апеляційну скаргу, суд виходив з того, що 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні при проголошенні оскаржуваної постанови, до матеріалів справи долучено розписку про те, що він отримав копію постанови суду від 19 грудня 2019 року та ознайомлений з її змістом, а відтак твердження апелянта про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав в суді першої інстанції лише 28 січня 2020 року, після неодноразових його звернень, є необґрунтованими, у зв`язку з чим підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що строк на апеляційне оскарження поновленню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання, в даному випадку, покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Із штрих-коду та відомостей про дату і час виготовлення постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року, що містяться у нижній частині постанови суду (а.с. 11) вбачається, що її повний текст було виготовлено 19 грудня 2019 року о 15 год. 50 хв., після чого її копію отримав ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 12). Крім цього, 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 , будучи присутнім в судовому засіданні при проголошенні оскаржуваної постанови та ознайомленим зі її змістом, сплатив визначений судом штраф та судовий збір, про що свідчать відповідні квитанції (а.с. 13-14).

28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду з заявою про ознайомлення з матеріалами даної справи, з якими ознайомився та зробив фотокопії 30.01.2020 року (а.с. 19), в якій повторно отримати копію оскаржуваної постанови не просив. Відомостей про отримання копії постанови суду від 19 грудня 2019 року саме 28 січня 2020 року, як про те зазначено в апеляційній скарзі, матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, такими, що суперечать матеріалам справи та не спростовують отримання копії оскаржуваної постанови саме 19 грудня 2019 року.

Інші докази, які б вказували на поважність причин пропуску строку на оскарження постанови суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та заявником апеляційної скарги не надані.

Згідно п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

В зв`язку вищевказаним, у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а саму скаргу повернути її заявнику.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С.Г. Копаничук