05.10.2020
Справа № 720/1619/20
Провадження № 3/720/665/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 121 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.4 у зв`язку із тим, що 11 вересня 2020 року близько 13 години 33 хвилин керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 312D», державний номерний знак НОМЕР_1 на 244км+100м автодороги Н-10 «Стрий-Мамалига» із технічною несправністю, а саме з відсутнім болтом (гайка) кріплення на лівому задньому колесі, чим порушив п. 31.4.5 (є) Правил дорожнього руху України.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що про відсутність одного з болтів на задньому лівому колесі свого автомобіля він не знав. Також зазначив, що того ж дня до зупинки працівниками поліції він обслуговував автомобіль на СТО, а тому не виключає можливості того, що працівники СТО могли зірвали різьбу болта, оскільки до поїздки він був в наявності. За вказаних обставин просив суд провадження відносно нього закрити.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.

За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 121 ч.4 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу на вчинення правопорушення.

Надані в суді пояснення ОСОБА_1 наявними в матеріалах справи доказами не спростовані, досліджені докази не свідчать про наявність в його діях умислу спрямованого на порушення Правил дорожнього руху України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 слід тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо вини ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 121 ч. 4 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 9, ст. 121 ч. 4, 247, 284КУпАП, -

Постановив:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду

Суддя Ляху Г.О.