Провадження № 3/263/400/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Киян Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.12.2019 року о 10-15 год., знаходячись за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, біля будинку 125, перебуваючи у громадському місці, висловлювався нецензурною лайкою, чим образив людську гідність та громадську мораль, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановами Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23.12.2019 року, 09.01.2020 року до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано привід для забезпечення його явки у судове засідання.

У судове засідання, призначене на 12.02.2020 року, ОСОБА_1 не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, слід врахувати те, що судом було неодноразово застосовано привід до ОСОБА_1 для забезпечення його явки у судові засідання, та тільки після цього останній з`явився до суду, проте надав заяву з проханням перенести судовий розгляд протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності. Суд критично відноситься до заяв наданих ОСОБА_1 , оскільки він неодноразово викликався для участі у судових засіданнях, вказані виклики ігнорував без зазначення поважності причин своєї неявки, йому надавалась можливість ознайомлюватись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та звернутись за правовою допомогою, проте до суду для розгляду справи не зявився, надавши заяву про перенесення розгляду справи без обгрунтування поважності таких причин, що в свою чергу може свідчити про затягування процесу розгляду протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності з метою уникнення адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті.

Враховуючи наведене, та той факт, що вказана категорія справ розглядається у стислі строки, передбачені діючим законодавством, ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, суд вважає, що, згідно зі ст.268 КУпАП, справа може бути розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Факт адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 09.12.2019 року серії АА №322813, рапортом поліцейського, диском з відеозаписом, наданим працівниками патрульної поліції.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини та характер вчиненого правопорушення, ступень провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і дані про його особу, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, яке буде достатнім та необхідним для запобігання вчинення ним у подальшому адміністративних правопорушень та призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягненню.

Керуючись ст. 33, 40-1, 173, 252, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Д.В. Киян