Справа № 755/480/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и л а :

31 грудня 2019 року о 02 год 40 хв ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Trajet», н/з НОМЕР_1 в м. Києві по вул. В. Сосюри, 3, здійснив наїзд на автомобіль марки «Skoda Superb», н/з НОМЕР_2 , що стояв припаркований у правій крайній смузі для руху. В результаті зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 10.1 правил дорожнього руху України.

Крім того, 31 грудня 2019 року о 02 год 40 хв ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Hyundai Trajet», н/з НОМЕР_1 в м. Києві по вул. В. Сосюри, 3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 усудовому засіданні у визнав вину у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підтвердив фактичні обставини справи. Крім того, частково визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та зазначив, що того вечора перебував з друзями у ресторані та вживав алкогольні напої, тому по нього та його друзів приїхав водій для того, щоб доставити додому. Однак, у водія виникли проблеми із поставленням автомобіля на сигналізацію, тому він сів за кермо, повернув ключ в замку запалювання, проте не врахував ту обставину, що автомобіль може почати рух, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Skoda Superb», н/з НОМЕР_2 . Зазначив, що автомобіль використовується ним, як єдине джерело доходу, крім того він утримує дитячий будинок сімейного типу, а тому позбавлення права керування транспортними засобами крайнє негативно вплине на утримання та забезпечення ним сім`ї. У зв`язку із чим просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 31 грудня 2019 року серії ДПР18 № 075012 та 343858 зі змісту яких вбачається порушення водієм пунктів 2.5, 10.1 правил дорожнього руху України, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 31 грудня 2019 року, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями свідків, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 грудня 2019 року,копією акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31 грудня 2019 року, рапортом інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 з ОЛБ УПП у м. Києві, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №АА00971, № НОМЕР_3 , записаними на DVD диск.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як роз`яснено в абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, суддя вважає такими, що не спростовують винуватість ОСОБА_1 , зазначені ним твердження, зокрема, про те, що він не керував транспортним засобом, а лише повернув ключ в замку запалювання, оскільки ОСОБА_1 , як особа, яка має право керування транспортним засобом, перед початком рух повинен був переконатися у безпечності. Крім того, зважаючи на те, що транспортний засіб зрушив з місця та за кермом його знаходився ОСОБА_1 , тому суддя вважає таке змінення місця розташування транспортного засобу саме рухом, що тягне відповідальність як за ст. 124, так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо прохання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не позбавляти права керування, то слід зазначити, що в даному випадку суддя позбавлена можливості застосування дискреційних повноважень, щодо визначення виду та міри покарання, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає єдине покарання, а саме штраф в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36, 41-1, 124, 130, 251, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративні стягнення:

за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 к.

за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 к. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 36 КУпАП остаточно призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн 00 к. із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) грн 40 к. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя: В.Б. Левко