Справа № 301/681/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

28.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. розглянув апеляційну скаргу, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області Микита М.В. на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.05.2020 у справі, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Цією постановою провадження в справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати постанову судді і ухвалити нову - про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Вказує, що керується при цьому статтями 7, 23 КУпАП, за приписами яких одним із основоположних принципів здійснення правосуддя є забезпечення законності при застосуванні впливу за адміністративні правопорушення, а адміністративне стягнення - мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Окрім цього, у статті 250 КУпАП передбачено право (а у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу - обов`язок) прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. На думку прокурора, його участь у розгляді справ цієї категорії є обов`язковою.

Апеляційний суд ознайомився з матеріалами справи, викладеними в апеляційній скарзі доводами на користь твердження про право прокурора подати в ній апеляційну скаргу, і приходить до переконання, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим і його представником, а прокурором - лише у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, тобто при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

У статті 250 КУпАП передбачено право прокурора брати участь у розгляді справи, а також оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення. Згідно з ч.1 ст. 287 КУпАП прокурор вправі оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Оскарженою постановою заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадян, не застосовувались, тому в даному випадку прокурор здійснювати нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу права не має.

Ухвалою Конституційного Суду України від 08.12.2015 № 49-у/2015 у справі № 2-43/2015 встановлено неузгодженість положень ч.5 ст. 7, ст. 250, ч.1 ст. 287 та ч.2 ст. 294 КУпАП щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду в справах про адміністративні правопорушення і констатовано, що її усунення може бути вирішено лише в законодавчому порядку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 в справі «Щокін проти України» визначено вимоги до якості закону за такими критеріями як доступність для зацікавлених осіб, чіткість та передбачуваність у застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості, можливість його різного тлумачення є порушенням цих вимог. У разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків, органи державної влади зобов`язані віддати перевагу тому його тлумаченню, яке є найбільш сприятливим для особи.

Апеляційна скарга прокурора з цим рішенням не узгоджується: прокурор в ній пропонує розв`язати встановлену колізію в законодавстві всупереч цьому рішенню.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне керуватись приписом ч.2 ст. 294 КУпАП і на його підставі визнає, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови судді, а тому не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду.

Керуючись статтями 278, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області Микити М.В. на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 12.05.2020, якою закрито провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.