Номер провадження: 33/813/777/20
Номер справи місцевого суду: 521/4054/20
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Князюк О.В., за участю секретаря судового засідання Бикової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року в адміністративній справі про притягнення громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 України, -

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, та накладено стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 470 МК України, у вигляді штрафу в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

ОСОБА_1 не погодившись із постановою суду від 29.04.2020 року - 26.05.2020 року подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Малиновського районного суду від 29 квітня 2020 року скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_1 постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою Одеської митниці ДФІ від 21.02.2018 року її уже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 470 Митного Кодексу України.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції надав невірну оцінку факту повторного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне й теж правопорушення, та вказав, що наявна різна кваліфікація дій правопорушника, визначено різний склад правопорушення, тобто різні частини статті 470 МК України які є самі по собі різним кваліфікуючими ознаками правопорушення.

ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що повторне притягнення її до відповідальності за ч. 6 статті 470 МК України є незаконним, протиправним та порушує ст. 61 Конституції України. Просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 статті 470 МК України закрити, у зв`язку з наявністю по тому ж факту постанови компетентного органу про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення митних правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол № 3144/50000/19 від 27.11.2019 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил, вбачається, що 27.11.2019 року о 15 год. 11 хв. в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску «Кучурган - Первомайськ» відділу митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС, в напрямку з Молдови до України на канал руху «червоний коридор» в`їхав рейсовий автобус сполученням «Бендери - Одеса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира слідувала гр. ОСОБА_1 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відповідно до інформації, наявної в розділі «Попередні переміщення (Перетин кордону транспортним засобом)» програми АСМО «Інспектор», яка використовується згідно з ч. 1 ст. 31 МК України для проведення передбачених цим кодексом митного контролю та митного оформлення, за паспортними даними, встановлено, що 02.06.2016 року гр. ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «VW NEWBEETLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації - Литва ( НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 . Зазначений автомобіль був оформлений у митний режим «транзит» з метою особистого користування та повинен бути вивезений у строк до 12.06.2016 року.

Під час здійснення контролю за додержанням гр. ОСОБА_1 строків транзитного переміщення транспортного засобу марки «VW NEWBEETLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації - НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_4 , було встановлено, що станом на 27.11.2019 року в програмі АСМО «Інспектор» та бази даних ЄАІС ДФСУ відсутня інформація про доставлення даного транспортного засобу до митниці призначення (вивезення з митної території України) та/або поміщення його в інший митний режим.

З приводу продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України гр. ОСОБА_1 не зверталася. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, обставин дії непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту або вилучення зазначеного транспортного засобу до митниць ДФС надано не було.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 перевищила встановлений строк транзитного переміщення транспортного засобу більше ніж на тридцять діб, у зв`язку з чим, відносно неї складено протокол про порушення митних правил №3144/50000/19 від 27.11.2019 року, за ознаками ч. 6 ст. 470 МК України.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вислухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що особа стосовно якої складено протокол, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності і її дії суд кваліфікує за ч. 6 ст. 470 МК України, за кваліфікуючими ознаками: перевищення встановленого строку транзитного переміщення транспортного засобу більше ніж на тридцять діб.

Судом першої інстанції накладено на правопорушника стягнення, відповідно до санкції ч. 3 ст. 470 МК України, у виді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, так як іншого стягнення не передбачено виходячи з наступного.

У судове засідання 30.09.2020 року з`явився представник Одеської митниці Держмитслужби - Бурчо І.Й., просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року залишити без змін.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності до суду не з`явилася, 30.09.2020 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Дудурич Ігор Володимирович на електронну адресу Одеського апеляційного суду подав заяву про розгляд справи за відсутності апелянта - ОСОБА_1 та її представника, апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити в повному обсязві

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Пропущений строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню з огляду на наступне. Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої ухвалено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ч. 1 статті 289 КУпАП).

Постанову Малиновського районного суду проголошено 29.04.2020 року за відсутності ОСОБА_1 . Оскаржуване рішення скаржник не отримував.

Апелянт зазначає, що 16.05.2020 року із телефонної розмови із працівниками суду ОСОБА_1 стало відомо, що судом притягнуто скаржника до адміністративної відповідальності. Проте, у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року в Україні карантину через спалах у світі корона вірусу, листом голови Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 року ОСОБА_1 та її захисник були обмежені в можливості з`явитися до суду для участі у справі.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 під час ухвалення постанови Приморського районного суду від 29 квітня 2020 року присутня не була, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню апеляційним судом.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.11.2019 року о 15 год. 11 хв. в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску «Кучурган - Первомайськ» відділу митного оформлення №1 митного поста «Кучурган» Одеської митниці ДФС, в напрямку з Молдови до України на канал руху «червоний коридор» в`їхав рейсовий автобус сполученням «Бендери - Одеса», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира слідувала гр. ОСОБА_1 .

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів, відповідно до інформації, наявної в розділі «Попередні переміщення (Перетин кордону транспортним засобом)» програми АСМО «Інспектор», яка використовується згідно з ч. 1 ст. 31 МК України для проведення передбачених цим кодексом митного контролю та митного оформлення, за паспортними даними, встановлено, що 02.06.2016 року гр. ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «VW NEWBEETLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації - Литва ( НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 . Зазначений автомобіль був оформлений у митний режим «транзит» з метою особистого користування та повинен бути вивезений у строк до 12.06.2016 року.

Під час здійснення контролю за додержанням гр. ОСОБА_1 строків транзитного переміщення транспортного засобу марки «VW NEWBEETLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації - НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_4 , було встановлено, що станом на 27.11.2019 року в програмі АСМО «Інспектор» та бази даних ЄАІС ДФСУ відсутня інформація про доставлення даного транспортного засобу до митниці призначення (вивезення з митної території України) та/або поміщення його в інший митний режим.

З приводу продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України гр. ОСОБА_1 не зверталася. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, обставин дії непереборної сили, чи внаслідок протиправних дій третіх осіб, накладення арешту або вилучення зазначеного транспортного засобу до митниць ДФС надано не було.

Враховуючи вимоги ст. 381 МК України, згідно наданих особою документів до митного контролю та митного оформлення, їй дозволено ввозити даний транспортний засіб із звільненням від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, лише з метою транзиту через митну територію України. Однак, особа не надала до митного контролю та митного оформлення документи, що підтверджують сплату нею митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті у разі тимчасового ввезення даного транспортного засобу.

Згідно із ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлено, що строк транзитного переміщення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб), тобто, транспортний засіб марки «VW NEWBEETLE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації - НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_4 , необхідно було доставити до митниці ДФС не пізніше 12.06.2016 року (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці ДФС до 07.06.2016 року).

Що стосується тверджень захисника про те, що його підзахисну вже було притягнуто до відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 МК України, яке він вважає таким же правопорушенням, яке констатовано в даному протоколі про порушення митних правил, то вони не мають значення для розгляду даної справи по суті, оскільки наявна різна кваліфікація дій правопорушника та визначено різний склад правопорушень, тобто різні частини даної норми є самі по собі різними кваліфікуючими ознаками правопорушення, встановленого ст. 470 МК України.

Слід зазначити, що навіть у разі, якщо особа вже притягалась до відповідальності за порушення ст. 470 МК України, суд не вважає це притягненням до відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, враховуючи наведену позицію Верховного Суду, оскільки обов`язок вивезення транспортного засобу залишається за особою та припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку даною особою або припиненням дії відповідної норми закону. Тобто, накладення на особу стягнення за порушення строків транзитного переміщення не звільняє таку особу від обов`язку вивезення транспортного засобу за межі території України.

Захисник в обгрунтування доводіd апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції було неправильно надано оцінку принципу незворотності дії закону в часі, та проігноравано факт виявлення правопорушення 02.02.2018 року, коли під час перетинання кордону України відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 470 МК України.

Апелянт зазначає також, що від 25.11.2018 року стаття 470 МК України викладена в новій редакції і доповнена частиною 6 - перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, а тому дана норма не має зворотної дії в часі та не може розповсюджуватися на особу, яка притягується до відповідальності.

Апеляційний суд відхиляє дані доводи апеляційної скарги та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України.

Отже, матеріалами справи встановлено, що особою перевищено строк транзитного переміщення транспортного засобу більше ніж на тридцять діб, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 470 МК України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту, який становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб), а відповідальність за порушення вказаної норми встановлена статтею 470 МК України, санкція якої залежить від кваліфікації дій правопорушника, а саме строку на який перевищено транзитне перевезення транспортного засобу. Тобто, викладення статті 470 МК України в новій редакції ніяким чином не впливає на порядок транзитного перевезення транспортного засобу та обов`язку особи щодо його вивезення за межі території України у встановлений законом строк, а встановлює лише відповідальність за порушення такого порядку, в залежності від строку не вивезення транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що вказане правопорушення є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №804/401/17.

29.12.2019 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481», в якому встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

Згідно протоколу про порушення митних правил, правопорушення було виявлено 27.11.2019 року, тобто в період визначений у вищевказаному законі, а тому він застосовується при розгляді даної справи.

Зазначений закон набрав чинності 29.12.2019 року, та розповсюджується на правопорушення, які були виявлені у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тобто, не діяв на момент складання протоколу про порушення митних правил. Однак, суд вважає доцільним його застосування, оскільки він пом`якшує відповідальність особи, що передбачено статтею 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Застосування наведеного закону не суперечить вимогам ст. 8 КУпАП, згідно якої - закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративне правопорушення, зворотної сили не мають, оскільки він пом`якшує відповідальність особи.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при постановленні рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.10.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Князюк