ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1195/20

Провадження № 3/568/1505/20

24 грудня 2020 р. м. Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від БродівськогоВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

28.09.2020 р. о 19 год. 10 хв. ОСОБА_1 в м.Броди по вул.Островчик керував автомобілем «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння, у встановленому законом порядку проводився у Бродівській ЦРЛ, за адресою м.Броди вул.Л.Українки, 22, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

12 листопада 2020 року до Радивилівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання Громадського формування з охорони громадського порядку в м.Броди «Галичина», згідно якого трудовий колектив вказаного громадського формування просить передати матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.

ОСОБА_1 неодноразово викликався в судові засідання 12.11.2020 р, 24.11.2020 р., 11.12.2020 р. та 24.12.2020 р, однак жодного разу до суду не з`явився, причини неявки не повідомляв. 24.12.2020 р. до суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. Одночасно подав клопотання про передачу справи на розгляд Бродівського раййонного суду Львівської області за місцем свого проживання.

Згідно ч.2 ст.268 КУпАП адміністративна справа за ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язкова. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., суд приходить до наступного.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 складений на бланку відповідного зразка з серійним номером БД №375485 від 28.09.2020 уповноваженою на те особою інспектором СРПП №1 ПП Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ст. л-нт. Поліції Серватнюк Б.І. (а.с.1).

В протоколі, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу під час складання протоколу, ОСОБА_1 не викладено та не заявлено.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема висновкомКНП Бродівської ЦРЛ №551 від 28.09.2020 р. результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, згідно якого встановлено, що 28.09.2020 року о 21 год. 05 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.2)

З матеріалами справи які надійшли від БродівськогоВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області міститься заява ОСОБА_1 від 29.09.2020 р. адресована т.в.о. начальника БродівськогоВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Спічак М., в якій він просить у зв`язку з проживанням без реєстрації в с.Підзамче Радивилівського району Рівнененської області, передати вказані матеріали справи до Радивилівського районного суду. (а.с.3)

Щодо заяви ОСОБА_1 від 24.12.2020 р. про передачу справи до Бродівського райсуду Львівської області по місцю його постійного проживання, то таку заяву суд розцінює як затягування розгляду справи та спосіб уникнення відповідальності самим правопорушником.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доводиться дослідженими доказами.

Щодо поданого клопотання Громадського формування з охорони громадського порядку в м.Броди «Галичина», про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею правопорушника на поруки, на думку судді, воно не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Положенням ст. 21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 51, частиною першою статті 129, частинами першою і другою статті 130, статтями 156, 173, 176, 177, 178-180 цього Кодексу, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

Разом з цим, можливість звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, що передбачено ст. 21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи клопотання суд звертає увагу на наступне.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, а тому таке порушення не може бути визнано малозначним.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст.6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9а Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст. 130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, характеризуючі дані водія не є єдиними обставинами, що можуть бути підставою для застосування заходу громадського впливу, та в даному конкретному випадку, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та застосування заходу громадського впливу.

Суд, розглянувши клопотання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати транспортним засобом, а також, стосується безпеки інших учасників дорожнього руху. Тому звільнення його від відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, в даному випадку, є недоцільним, оскільки не буде сприяти запобіганню правопорушень.

З зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 виданого Золочів МРЕВ від 02.06.2000 р. (а.с.8)

При накладенні стягнення суд враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті Закону у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інформація щодо наявності пільг встановлених законодавством України в ОСОБА_1 у суду немає, такої інформації він особисту суду не повідомляв.

Керуючись ст. ст.21, 283, 284 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання Громадського формування з охорони громадського порядку в м.Броди «Галичина» про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею на поруки для застосування заходів громадського впливу відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.О.Троцюк