КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2469/2019 Категорія ст. 124 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Дмитрук Н.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Соболівського А.М., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Соболівського А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 12 березня 2020 року о 14 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Добрий шлях, 31-А, проявив неуважність, під час об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Джилі», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 який, в свою чергу, зіткнувся із бордюром, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 2.3.б, 13.3 ПДР Уркаїни.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, адвокат Соболівський А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні порушення п. 13.3 ПДР Ураїни, так як він рухався попереду авто водія ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої скарги, апелянт зазначив, що постанова є необґрунтованою, необ`єктивною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що саме водій ОСОБА_2 здійснив небезпечний маневр на великій швидкості, який призвів до ДТП. При цьому, суд першої інстанції не дав належної оцінки зібраним у справі доказам.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Соболівського А.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ішого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду цих вимог закону не дотримався.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до вимог п. 1.4 Правил кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно п. 2.3(б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пункт 13.3 ПДР України передбачає, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Як убачається із мотивувальної частини постанови, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, а також письмових поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, суд першої інстанції формально послався як на докази на вказані матеріали.

При цьому, в постанові не наведено аналізу даних протоколу, схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснень учасників, та не вказано, яким чином зазначені докази спростовують позицію ОСОБА_1 та доводять наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12 березня 2020 року серії ДПР18 №424335 о 10 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Добрий шлях, 31-А, не стежив за дорожньою обстановкою, під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із транспортним засобом «Джилі», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який, в свою чергу, здійснив зіткнення із бордюром, внаслідок чого обидва транспортних засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п. 2.3б, 13.3. ПДР Уркаїни.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним на місці дорожньо-транспортної пригоди, які є аналогічними за змістом поясненням, наданим ним під час апеляційного розгляду, він 12.03.2020 року рухався на автомобілі «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. Добрий шлях в м. Києві; на даній ділянці дороги велись дорожні роботи, попереду був пішохідний перехід, а тому швидкість руху була не більше 25 км/год., в момент гальмування перед пішохідним переходом на великій швидкості при обгоні його автомобіль «зачепив» автомобіль «Джилі» під керування водія ОСОБА_2 в наслідок не дотримання бокового інтервалу, що і спричинило ДТП між їх автомобілями.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Соболівський А.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки дії ОСОБА_1 не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП між автомобілями «Хюндай» та «Джилі». Захисник наполягав, що ОСОБА_1 , рухаючись попереду авто «Джилі», не міг порушити п. 13.3 ПДР України, зокрема не дотриматися безпечного інтервалу, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Як убачається із матеріалів провадження, транспортні засоби отримали пошкодження: автомобіль «Джилі» - передній бампер, переднє ліве крило; автомобіль «Хюндай» - задній бампер, підкрилок заднього лівого колеса. Також зауважив, що вина водія транспортного засобу «Джилі» ОСОБА_2 була встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 28.04.2020 року у справі №752/6276/20; рішення набрало законної сили, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не подавалась, штраф було сплачено, що свідчить про визнання вини.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , доповнивши надані ним письмові пояснення, вказав, що намагався уникнути зіткнення із водієм автомобіля «Хюндай», оскільки ОСОБА_1 , об`їжджаючи перешкоду, не переконався в безпечності маневру, про що свідчать фотознімки, з яких убачається, що автомобіль «Джилі» зробив наїзд на бордюр, залишивши характерний слід.

Аналіз доказів дає підстави дійти висновку, що у діях ОСОБА_1 не вбачається порушень п.п. 2.3б, 13.3 ПДР України, оскільки ОСОБА_1 на автомобілі «Хюндай» рухався попереду автомобіля «Джилі», а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини вчинення ДТП, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 2.3б, 13.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються перевіреними у судовому засіданні доказами у своїй сукупності.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідив докази у справі та дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 не знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП, а тому не вбачає у її його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, урезультаті чого необґрунтовано притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Соболівського Антона Михайловича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_3 скасувати, провадження закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло