Справа № 473/1706/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"06" липня 2020 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лукіянчина П.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, обліковий номер платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ №116537 від 10.05.2020 року - ОСОБА_1 10.05.2020 року о 19 год. 10 хв. в м.Вознесенську по вул.Слободянюка керував транспортним засобом «ЗАЗ 1103» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в лікарні та за допомогою алкотестера відмовився в присутності двох свідків. Як зазначено в даному протоколі, від підпису протоколу та дачі пояснень ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. В протоколі вказано, що особу встановлено згідно бази «АРМОР». Згідно вказаного протоколу у ОСОБА_1 не вилучалось посвідчення водія.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковано як порушення п.2.5 ПДР України та за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - не визнав та пояснив, що не знає, чому його зупинили поліцейські, зазначив, що він не мав ознак сп`яніння. Свідки були на відстані і під час пропозиції пройти огляд на визначення стану сп`яніння свідків не було. Під час складання протоколу ст.130 КУпАП не озвучувалася, поліцейські зазначали зовсім про інші правопорушення. Копію протоколу йому навіть не пропонували отримувати. Він після всього вийшов, зачинив машину і пішов додому. Поліцейських було багато і вони на нього тиснули, знімаючи на телефони. Він з машини не виходив, заперечував проти зйомки на телефон. Причиною зупинки поліцейські зазначили виклик їм на телефон від якоїсь жінки, яка зазначала про порушення ним громадського порядку. Направлення на огляд до лікарні поліцейські не складали. Не бачив як саме поліцейські складали протокол відносно нього.

Адвокат Терлецького О.С. просив провадження закрити через скасування дії попередньої редакції ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд враховує, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Пунктом 4 частини 1 вказаного закону ст.130 КУпАП було викладено в такій редакції: «4) статтю 130 викласти в такій редакції: "Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -

тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки"».

Натомість п.171 частини 2 вказаного закону до КК України було включено ст.286-1 КК України в такій редакції:

«171) доповнити статтею 286-1 такого змісту:

"Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування -

караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно, -

караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років"».

Таким чином, правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 01 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння - втратила чинність.

На момент розгляду справи судом, а саме станом на 06 липня 2020 року, на сайті «Законодавство України» чинний КУпАП в статті 130 не містив змін про те, що є адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння. Норми про внесення змін до ст.130 КУпАП та відновлення дії попередньої редакції цієї статті Закон України від 17 червня 2020 року №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень"- не містить.

Згідно із ст.58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 2 ст.8 КУпАП чітко вказує на те, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

03 липня 2020 року в газеті «Голос України» було опубліковано Закон від 17 червня 2020 року №720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 01 липня 2020 року.

Така норма розділу ІІ Закону від 17 червня 2020 року №720-IX - суперечить вимогам ч.5 статті 94 Конституції України.

Так, частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

При цьому, така норма про набрання чинності Закону від 17 червня 2020 року №720-IX суперечить вимогам ст.8 Конституції, згідно із якою Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Крім того суду враховує, що згідно із п.2 Рішення Конституційного Суду №4-зп від 03.10.97 року: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»передбачає, що: «Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй».

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як зазначає Конституційний Суд України в рішенні від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004: «Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України».

Тому у даному випадку суд керується принципом верховенства права та вважає, що вимоги Закону від 17 червня 2020 року №720-IX можуть набирати чинності лише із врахуванням вимог ст.94 Конституції України, яка передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування, тобто в даному випадку Закон від 17 червня 2020 року №720-IX може набрати чинності лише з 03 липня 2020 року (не раніше дня його опублікування).

Таким чином, правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 01 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння - втратила чинність.

Таким чином, на правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст.130 КУпАП, - поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», як такого, що скасовував відповідальність за адміністративні правопорушення та відповідно покращує становище осіб, які вчинили правопорушення до 01 липня 2020 року.

Пункт 6 ч.1 ст.247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Керуючись ст.ст.130 ч.1, 247, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з скасуванням акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя Н.Б.Зубар