Провадження № 33/801/516/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277, складеного 07 травня 2020 року о 02 год 40 хв, - водій ОСОБА_1 07 травня 2020 року о 01 год 50 хв у м. Вінниці по вул. Батозькій, 2К керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» Alcotest 6820, тест 1743, результат позитивний 1,33 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, пославшись на необґрунтованість постанови суду через необ`єктивне з`ясування обставин та невідповідність фактичних обставин правопорушення; невмотивованість постанови через не зазначення належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення саме такого судового рішення; незаконність постанови через неправильне застосування норм КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають в тому, що він не погоджувався із результатами огляду його на стан сп`яніння, проведеними за допомогою приладу «Драгер», оскільки жодних алкогольних напоїв не вживав, а тому він вимагав у поліцейського надати йому направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, в чому йому було відмовлено. У зв`язку з його незгодою із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції не мав права складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а зобов`язаний був забезпечити проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того суд не врахував, що у протоколі про адміністративне правопорушення та роздруківці із приладу «Драгер» зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння склав 1,33%, тоді як одиницею виміру алкоголю в крові за тестом видихуваного повітря є проміле, і фактично прилад показав 0,33, а не 1,33 проміле. Калібрування приладу «Драгер» проводилось більш ніж за три місяці до проведення огляду, що вбачається із роздруківки результатів огляду, а без наявності в матеріалах справи інструкції з експлуатації цього приладу щодо порядку його використання та частоти калібрування, роздруківку не можна вважати належним доказом. Також суд першої інстанції безпідставно в оскаржуваній постанові послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не забезпечивши їх виклик до суду, враховуючи те, що ні при його зупинці, ні при його спілкуванні з працівниками поліції, ні при його огляді на стан сп`яніння будь-які свідки присутні не були. Крім того в порушення ч. 1 ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання - судову повістку отримав 09 липня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 942, у судове засідання не з`явився.

Проте, ОСОБА_1 15 липня 2020 року о 10:55 год особисто з`явився до апеляційного суду і подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому вказав, що на сьогоднішній день він має ознаки гострої респіраторно-вірусної інфекції, у зв`язку з чим перебуває на лікарняному, а тому з метою недопущення поширення інфекційного захворювання і погіршення стану свого здоров`я, він не може прийняти участь у судовому засіданні та надати свої доводи і докази в обґрунтування апеляційної скарги.

При цьому ОСОБА_1 до даного клопотання не надав жодних підтверджуючих документів (копії лікарняного, довідки тощо).

Відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цієї особи.

Інформація про належне повідомлення ОСОБА_1 наявна в матеріалах справи. Доказів поважності причини неявки у судове засідання ОСОБА_1 суду не надав, тому відсутні підстави для визнання неявки з поважних причин.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а також може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

ОСОБА_1 не зазначав в апеляційній скарзі і не надав до неї нових доказів, які не надавав до суду першої інстанції чи які суд першої інстанції необґрунтовано відхилив.

За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відхиливши його клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та оглянувши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано події, що мали місце при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 від 07 травня 2020 року, із якого слідує, що 07 травня 2020 року о 01 год 50 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» Alcotest 6820, тест 1743, результат позитивний 1,33 проміле (а. с. 2);

- роздруківкою з технічного приладу Drager Alcotest 6820 результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 07 травня 2020 року о 02 год. 12 хв., тест № 1743, результат тесту - 1,33 проміле (а. с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови; результати огляду на стан сп`яніння: позитивний, 1,33 проміле (а. с. 4);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано події, що мали місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 від 07 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 .

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тому, що він не погоджувався із результатами огляду його на стан сп`яніння, проведеними за допомогою приладу «Драгер», оскільки жодних алкогольних напоїв не вживав, а тому вимагав у поліцейського надати йому направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, в чому йому було відмовлено; та що у зв`язку з його незгодою із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння працівник поліції не мав права складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, а зобов`язаний був забезпечити проведення огляду в закладі охорони здоров`я, є безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються зібраними по справі доказами.

Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Як свідчать матеріали справи огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820 у присутності двох свідків; результат огляду позитивний, 1, 33 проміле.

Доказів того, що водій ОСОБА_1 висловлював свою незгоду з результатами огляду його на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, матеріали справи не містять.

Роздруківка з технічного приладу Drager Alcotest 6820, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 від 07 травня 2020 року підписані ОСОБА_1 та в жодному з цих документів, в тому числі у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не зазначив про свою незгоду із результатами проведеного огляду.

За наведених обставин у поліцейського не було підстав для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення та роздруківці із приладу «Драгер» зазначено, що результат огляду на стан сп`яніння склав 1,33%, тоді як одиницею виміру алкоголю в крові за тестом видихуваного повітря є проміле, і фактично прилад показав 0,33, а не 1,33 проміле, а також, що калібрування приладу «Драгер» проводилось більш ніж за три місяці до проведення огляду, а без наявності в матеріалах справи інструкції з експлуатації цього приладу щодо порядку його використання та частоти калібрування, роздруківку не можна вважати належним доказом.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано події, що мали місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 від 07 травня 2020 року, чітко вбачається, що після проведення поліцейським огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою «Драгер», на екрані цього пристрою було зазначено результат 1,33 проміле, який також відображено у роздруківці з цього пристрою (а. с. 3). Крім того, цей же результат зазначений у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 4) та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 (а. с. 2), які підписані ОСОБА_1 та не містять жодних його заперечень щодо зазначеного результату огляду і підписані двома свідками: ОСОБА_2 й ОСОБА_4 (а. с. 2, 4).

Також у роздруківці з технічного приладу Drager Alcotest 6820 зазначено результат тесту 1,33 ‰ (проміле), а не 1,33% (відсотки), як зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , тому такі його доводи є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про калібрування приладу «Драгер» більш ніж за три місяці до проведеного огляду, то наказом Державної служби України з лікарських засобів «Про державну реєстрацію медичних виробів» від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, в якому під № 43 зазначено - газоаналізатори Drager Alcotest, номер свідоцтва про державну реєстрацію 14455/2014; строк дії свідоцтва не обмежений.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 затверджено Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, згідно з якими міжповірочний інтервал для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, та газоаналізаторів встановлено - 1 рік.

Як вбачається із роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6820, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останнє калібрування приладу проводилось 09 жовтня 2019 року, а огляд ОСОБА_1 проведено 07 травня 2020 року, тому підстави для визнання такого огляду недійсним відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно в оскаржуваній постанові послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не забезпечивши їх виклик до суду, враховуючи те, що ні при його зупинці, ні при його спілкуванні з працівниками поліції, ні при його огляді на стан сп`яніння будь-які свідки присутні не були, також не заслуговують на увагу та не спростовують правильного висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано події, що мали місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277 від 07 травня 2020 року, підтверджується присутність під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу двох свідків, особи яких були встановлені працівниками поліції.

Матеріали справи не містять клопотань ОСОБА_1 про виклик до суду першої інстанції для надання пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , які підписали протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364277. Звернувшись до суду із апеляційною скаргою на постанову суду, ОСОБА_1 також не зазначив клопотання про виклик та допит цих свідків в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в порушення ч. 1 ст. 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом також на свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області 16 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська