Номер провадження: 33/813/320/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретарів судового засідання Маслова Р.Ю. та Подуст Т.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 її захисника Носенко І.П., законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , його представника - адвоката Синько О.А., перекладача Юсубова Паша Онвер Огли , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м.Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Грузії, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та справа відносно неї була закрита на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції неповно та не об`єктивно розглянув справу, допустив неповноту судового розгляду, не дослідив наявні у справі докази, у зв`язку з чим не вірно встановив фактичні обставини справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема:

-розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;

-не запросив до зали суду, де розглядалася справа заявника ОСОБА_3 та інспектора поліції, яка складала протокол про адміністративне правопорушення;

-не врахував пояснення ОСОБА_1 записані нею власноручно у протоколі про адміністративне правопорушення, яка з правопорушенням погодилася та зобов`язувалася виправитись.

Адвокат Носенко І.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заперечення на апеляційну скаргу та просив апеляційний суд залишити оскаржувану постанову без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції на законних підставах закрив провадження по справі відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, адвокат Носенко І.П. вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 та вважає, що додані до апеляційної скарги транскрибація перекладів аудіо в друкований текст, жодним чином не підтверджує винуватість ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, особу, законного представника потерпілого ОСОБА_2 - Гасанова Н.А. та його представника - адвоката Синько О.А., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Насенко І.П., які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд безпідставно розглянув справу без участі ОСОБА_1 , яка не була сповіщена належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Так, в матеріалах справи містяться заперечення захисника ОСОБА_7 адвоката Носенко І.П., які були подані ним до канцелярії Київського районного суду м.Одеси 23 грудня 2020 року, напередодні дати розгляду справи (а.с.17-20).

У запереченнях адвокат Носенко І.П. просив закрити провадження по справі відносно його підзахисної ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, адвокат Носенко І.П. прибув в судове засідання призначене на 24 грудня 2019 року та повідомив суд, що ОСОБА_8 приймати участь в судовому засіданні не має можливості через сімейні обставини.

З цих підстав суд визнав участь ОСОБА_1 в судовому засіданні не обов`язковою та розглянув справу без її участі, проте за участю її захисника Носенка І.П.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не були порушені права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі і право на доступ до правосуддя.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» від 15.11.2001 р. № 2789-III насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №344315, складеним інспектором Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області поліції Пахомовою К.Ю. вбачається, що 18 жовтня 2019 року о 19.00 годині ОСОБА_8 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила психічне та фізичне насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , а саме ображала його, била по голові, принижувала гідність (а.с.1).

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи були додані і інші письмові докази, зокрема: копія заяви ОСОБА_3 від 23 жовтня 2019 року про вчинення кримінального правопорушення, пояснення малолітнього ОСОБА_2 огли від 06 листопада 2019 року.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що пояснення малолітнього ОСОБА_2 не можна визнати належним доказом по справі, оскільки дані пояснення були відібрані від нього у присутності та під впливом свого батька - ОСОБА_9 , який є зацікавленою стороною у справі. При цьому судячи із змісту самих пояснень, формулювання речень та їх послідовності, малоймовірно, що їх могла надати малолітня дитина ( ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .)

Нормами чинного КУпАП не визначений порядок допиту малолітніх і неповнолітніх свідків, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним застосувати аналогію права, найбільш близьких галузей права, тобто кримінального процесуального та адміністративного права (судочинства).

Так, ст.226 КПК України передбачено, що допит малолітньої або неповнолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності - лікаря.

Водночас ч.1 ст.214 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності педагога або батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі.

Таким чином, оскільки допит малолітнього ОСОБА_2 був проведений без участі педагога чи психолога, а виключного за участю батька ОСОБА_3 , який є зацікавленою особою по справі, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення малолітнього ОСОБА_2 не можна визнати належним доказом у вказаній справі, який містить інформацію щодо предмету доказування.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 є громадянкою Республіки Азербайджан та взагалі не володіє ані українською ані російською мовами.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Всі докази, які містяться в матеріалах справи були складені українською мовою.

Статтею 268 КУпАП особа передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право в тому числі і користуватися послугами перекладача.

Згідно з ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Під час складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 інспектором Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області поліції Пахомовою К.Ю. не був залучений перекладач для здійснення перекладу ОСОБА_1 з української мови на азербайджанську та навпаки, а також документи, які містяться в матеріалах справи не були перекладені ОСОБА_11 на її рідну мову.

З цих підстав апеляційний суд визнає наявні у справі докази недопустимими, оскільки вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_12 .

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази є недопустимими, що тягне за собою неможливість дослідження таких доказів, а тому вони не можуть бути покладені в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та обґрунтовано застосувавши положення п.1) ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження у справі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_3 необґрунтованою і не вбачає підстав для її задоволення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що на теперішній час неповнолітній син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 огли проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , який шляхом подачі безпідставної та необґрунтованої апеляційної скарги намагається підготувати підґрунтя для подальших судових процесів в порядку цивільного судочинства з приводу визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 247, 293, 294 КУпАП, Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року, якою ОСОБА_5 була визнана невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та справа відносно неї закрита на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко