Справа № 149/1015/20
Провадження № 33/801/552/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Денишенко Т.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Мироненка В. О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого оператором котельні Боярської ЗОШ № 1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428810, складеного інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Горбатим В. В. 12 травня 2020 року о 15.40 годині, у цей день 12 травня 2020 року о 15.15 годині у м. Львів по вул. Шота Руставелі, № 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 гривень судового збору ( а. с. 25-28 ).

Не погоджуючись з такою постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Скаржник вважає оскаржувану постанову такою, що ухвалена за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, за його твердженням, правопорушення він узагалі не вчиняв. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, положення Загальної декларації прав людини, норми Конституції України, ОСОБА_1 зазначає, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення від 12 травня 2020 року серії ДПР18 № 428810 щодо відмови від про-ходження огляду на стан сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду. Скаржник вважає, що суд першої інстанції розглянув справу поверхово та формально, не допитавши у судовому засіданні суб`єкта владних повноважень, який складав протокол про адміністративне правопорушення, а також свідків, обмежившись лише їх письмовими поясненнями. Як вказує ОСОБА_1 такі пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги, якщо вони не давали показань у судовому засіданні та не приводилися до присяги. Крім того скаржник вважає, що працівниками поліції порушений порядок огляду водія на стан сп`яніння. З моменту зупинки транспортного засобу майже годину часу огляд не проводився та від проходження огляду скаржник не відмовлявся, що підтверджується відеофіксацією. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних тех-нічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує доставку особи до такого закладу не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що не було зроблено поліцейськими 12 травня 2020 року. Направлення до медичного закладу ОСОБА_1 не надавалося, а правоохоронцями здійснювалися провокаційні дії.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката Мироненка В. О., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспорт-ним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами підпункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Беручи до уваги склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об'єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом восьмим Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постано-вою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( зі змінами ), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із матеріалів цієї адміністративної справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428810, складеного інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Горбатим В. В., слідує, що 12 травня 2020 року о 15.15 годині у м. Львів по вул. Шота Руставелі, № 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився у присутності двох свідків, допустивши таким чином порушення вимоги підпункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких убачається, що 12 травня 2020 року о 15.35 годині у їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, засвідчивши це власним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснення ОСОБА_1 у протоколі зводяться до того, що він перебував з пасажирами та був обмежений у часі на загальне пересування. Підпис у протоколі датований 12 травня 2020 року, 16.00 годин.

Окрім того у матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського, де зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також обставини відмови останнього від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що виразилося у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. За наявних фактичних обставин, що мають місце, у діях ОСОБА_1 убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою матеріального права, оскільки він відмовився пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові від 24 червня 2020 року, слід погодитися, вони є вірними, об`єктивними, справедливими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду та порушення порядку проведення огляду поліцейськими цілком спростовуються матеріалами справи, зокрема безпосередньо відеозаписом із нагрудної камери поліцейського та його власними поясненнями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що об`єктивним, неспростовним у даному випадку доказом належного виконання у встановленому законом порядку процедури огляду особи на стан сп`яніння є відеозапис події, оскільки головним завданням відеозапису є саме фіксування фактів та доказів, які засвідчують вчинення правопорушення.

Так із відеозапису з нагрудної камери поліцейського достеменно убачається, що під час вручення ОСОБА_1 постанови від 12 травня 2020 року серії ЕАМ № 2522466 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у останнього працівниками поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, роз`яснений порядок такого огляду та наслідки відмови від проходження огляду. Водій ОСОБА_1 , запитавши скільки часу це займе, дійсно спершу погодився на проходження медичного огляду та сів у салон свого автомобіля. Однак, уже вийшовши з автомобіля, водій повідомив поліцейським, що за браком часу від проходження огляду відмовляється. Факт відмови від проходження огляду зафіксований при свідках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, документів, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зауважує, що будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції, залучення та відібрання пояснень свідків від ОСОБА_1 при складанні 12 травня 2020 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428810 не надходило, ним особисто даний протокол підписаний з викладенням власноручного пояснення.

Твердження скаржника про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія на стан сп`яніння, а також вимога поліцейського одразу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, що на його думку, свідчить про порушення порядку проведення огляду, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному хибному тлумаченні положень закону.

Як уже зазначалося відповідно до пункту дванадцятого згаданої вище Інструкції за наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті четвертому розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що працівниками поліції одразу запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій зрештою відмовився. З фактичних обставин, які мали місце 12 травня 2020 року стосовно водія ОСОБА_1 , незаконності в діях поліцейських не убачається, ним дотриманий порядок проведення огляду на стан сп`яніння. Згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та згаданої уже Інструкції працівники поліції не зобов`язані вручати водію направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі його відмови від проходження такого огляду.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, через що допущеного порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду, адже у справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Крім цього таке посилання скаржника не забезпечене нормою закону, яка б вимагала обов`язковості допиту свідків, посадової особи органу поліції, причетних до оформлення матеріалів адміністративної справи.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення судом при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права, не спростовують правильний висновок судді суду першої інстанції, оскільки вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд визнає безпідставними та не знаходить жодних об`єктивних обгрунтувань для їх задоволення.

Мотиви заяви захисника Мироненка В. О., поданої у день розгляду справи 27 липня 2020 року, де викладене клопотання про закриття справи щодо ОСОБА_1 на підставі пункту шостого статті 247 КУпАП у зв`язу із скасуванням акта, що встановлює адміністративну відповідальність, судом апеляційної інстанції не можуть братися до уваги, оскільки вони є суб`єктивним розумінням заявником певних норм адміністративного законодавства, які не тягнуть задоволення порушеного клопотання. Наразі суд апеляційної інстанції, як зазначалося вище, у відповідності з нормами статті 294 КУпАП переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Ураховуючи, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції 24 червня 2020 року, то зміни у законодавстві, що мали місце після її прийняття, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права на момент розгляду справи. Підстав для скасування законної постанови судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП немає.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постановає остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко