Провадження № 33/812/297/20 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Медюк С.О.
Доповідач апеляційного суду Ямкова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О.О.

за участю: секретаря Андрієнко Л.Д.

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 3 липня 2020 року близько 15 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Садовій в місті Миколаєві, де при виїзді на перехрестя з проспектом Центральним порушив п. 2.3 «б», 3.2 Правил дорожнього руху України, так як не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі спеціальному транспорту (ШМД) УАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , з увімкненим синім проблисковим маячком, який рухався по проспекту Центральному, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, та завдав автомобілям механічні пошкодження.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження, у зв`язку з наявністю складу адміністративного правопорушення у діях іншого учасника ДТП.

Апелянт вважає, що іншій водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 3.1, 12.3 ПДР України, так як виїжджаючи на перехрестя не забезпечив безпеку руху, та не вжив заходів щодо уникнення ДТП.

Одночасно просив розглянути справу у суді апеляційної інстанції у його відсутність.

Справа розглянута у суді апеляційної інстанції за відсутністю ОСОБА_2 , у зв`язку з його належним повідомленням про слухання справи, відмовою в отриманні судової повістки та наявності прохання у скарзі про розгляд справи за його відсутністю.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який у відповідності до статті 251 КУпАП є доказом у справі.

За такого постанова, згідно до положень статті 283 КУпАП, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Тому в обґрунтування своїх висновків, суддя, як на доказ вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення від 3.07.2020 р., письмові пояснення учасників ДТП (а.с.1, 4, 5) та надану до суду відеозйомку (а.с.13).

Ці докази у сукупності досліджені суддею належним чином, та перевірені судом апеляційної інстанції. На підставі них встановлені обставини, які відповідають даним, що містяться у схемі ДТП, що надана у додатку до протоколу (а.с.2).

Так за схемою, складеною до протоколу, вбачається, що місце зіткнення автомобілів представниками поліції встановлено точно і воно розташовано на середній смузі руху проспекту, по якій рухався спецтранспорт, під керуванням потерпілого на заборонений сигнал світлофору, але з увімкненим синім проблисковим маячком, та з одночасним рухом автомобіля ОСОБА_2 по вулиці Садовій на зелений сигнал світлофору, де на перехресті з проспектом ОСОБА_2 не зупинив свій автомобіль для надання переваги у русі спецтранспорту, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Механізм дорожньо-транспортної пригоди учасниками не оспорюється, але у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_1 (а.с.4) ним зазначено про проїзд перехрестя з увімкненим синім проблисковим маячком та зі звуковим сигналом, внаслідок чого автомобілі, що рухалися по вулиці Садовій зупинилися, надав йому перевагу у русі, окрім автомобіля правопорушника. ОСОБА_2 , навпаки, у письмових поясненнях (а.с.5), та в усних поясненнях у суді першої інстанції зазначено, що він виїхав на перехрестя, де в нього врізався спецтранспорт, незважаючи на те, що міг уникнути аварії.

Разом з тим, з наданої до суду першої інстанції відеозйомки (а.с.13) вбачається, що при наближенні до перехрестя автомобіля УАЗ з увімкненим синім проблисковим маячком, усі інші автомобілі, які рухалися у попутному напрямку з автомобілем ОСОБА_2 зупинилися, пропускаючи УАЗ, окрім автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

За поясненнями потерпілого ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, він рухався по проспекту Центральному у місті Миколаєві на спеціальному транспорті ШМД з увімкненим синім проблисковим маячком та зі звуковим сигналом.

Відповідно до вимог п. 2.3 б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Тому проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції вірно надав оцінку поясненням правопорушника, за якими він проявив неуважність, не слідкував за обстановкою на дорозі, та безпідставно не надав перевагу у русі спецтранспорту з увімкненим синім проблисковим маячком, посилаючись на відсутність звукового сигналу, так як пункт 3.2 ПДР України пов`язує підстави пропуску такого транспорту як з наявністю лише увімкненого синього маячка, так і з наявністю увімкненого маячка разом зі звуковим сигналом.

При цьому належних доказів на спростування наявності звукового сигналу на спецтранспорті ОСОБА_2 та його захисником до суду не надано.

Намагання ОСОБА_2 встановити вину потерпілого ОСОБА_1 у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення за протоколом складеним відносно ОСОБА_2 суперечить як положенням статей 280, 283 КУпАП, де зазначається про те, що органом, до компетенції якого віднесено розгляд справи встановлюється винність особи, відносно якої складено протокол, так і положенням статті 251 КУпАП, де передбачено збір та дослідження доказів щодо винності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 3.2 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Тому прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 серпня 2020 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Ямкова