Справа№464/2848/20
пр.№ 3/464/1711/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Горбань О.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у декретній відпустці, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 709716 від 15.05.2020 вбачається, що ОСОБА_1 з 16.04.2020 по 28.04.2020 в телефонному режимі вчинила відносно ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у словесних образах, залякуваннях.

В судовому засіданні 09.07.2020 особа, відносно котрої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечила вчинення домашнього насильства, по суті показала, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , у шлюбі народився син ОСОБА_4 . Після погіршення відносин з чоловіком вона з малолітньою дитиною стала проживати окремо від чоловіка, винаймаючи житло. В кінці лютого 2020 року її чоловік прийшов до неї і сина у помешкання, яке вона винаймала і без її дозволу, фактично викрав сина ОСОБА_4 , котрому виповнилось 1,5 року. Її чоловік самостійно визначив місце проживання малолітнього сина за своєю адресою АДРЕСА_2 , тим самим позбавив її можливості виховувати сина. Оскільки її чоловік перебуває на військовій службі, тому він запросив свою матір ОСОБА_2 допомагати йому доглядати за малолітньою дитиною ОСОБА_4 . Фактично на даний час її син є під опікою і вихованням ОСОБА_2 , яка протиправно не допускає її до дитини. Вона звернулась в поліцію, Орган опіки та піклування, у зв`язку з запровадженням карантину Орган опіки та піклування вплинути на ситуацію не зміг, побачення з дитиною відбувається в присутності поліцейських на 10-15 хв. Вказала, що будучи фактично позбавленою бути поруч з дитиною, вона намагалась донести до матері чоловіка ОСОБА_2 свій материнський біль, телефонувала їй і писала повідомлення, метою яких було прохання повернути їй дитину, дозволити погуляти з дитиною без відеозйомок, без присутності поліцейських. Вважає, що неодноразові звернення з боку її чоловіка, його матері ОСОБА_2 до правоохоронних органів під різними надуманими приводами спрямовані на те, щоб в майбутньому позбавити її материнських прав по відношенню до її сина. Просить врахувати, що після отримання дитини вона отримала сильний стрес.

В судове засідання, яке відбулось 16.07.2020 ОСОБА_1 не з"явилась, з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином була повідомлена.

Представник ОСОБА_1 захисник Горбай Р.С. просить закрити провадження у справі, оскільки з протоколу неможливо встановити місце вчинення адміністративного правопорушення, в порушення зазначено певний проміжок порушення з 16.04.2020 по 28.04.2020, не встановлено з якого номера телефону вчинялись телефонні дзвінки. Просить врахувати, що долучені смс-повідомлення з номерів телефонів, які не мають відношення до ОСОБА_1 , за своїм змістом такі не є образами, залякуваннями, вказують лише на намагання матері повернути собі власну дитину, яку фактично відібрав син потерпілої, самостійно визначив місце проживання дитини з ним, а опікується малолітнім його бабця ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила суду, що починаючи з 31.08.2019 її невістка ОСОБА_1 вчиняє умисні дії психологічного характеру по відношенню до неї, систематично телефонує, надсилає смс-повідомлення, в яких погрожує, ображає, залякує, звинувачує у викраденні малолітної дитини, до якого вона не має відношення, оскільки тільки допомагає своєму сину доглядати за онуком, оформивши відпуску за місцем служби. Вважає, що її син правильно вчинив, а ОСОБА_1 надсилає скарги до її керівництва, ображає і безпідставно звинувачує її у вчинку сина, тим самим доводить її до емоційної невпевненості, завдає шкоду її здоров`ю. В судове засідання, яке відбулось 16.07.2020 ОСОБА_2 не з`явилась з невідомих для суду причин, хоча про розгляд справи належним чином була повідомлена.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На переконання суду, формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за домашнє насильство настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, під конфліктом необхідно розуміти таких стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона застосувала домашнє насильство стосовно своєї свекрухи ОСОБА_2 , яке полягало в тому, що вона в телефонному режимі вчиняла умисні дії психологічного характеру, що полягали у словесних образах, залякуваннях.

При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений номер телефону, з якого відбувались телефонні дзвінки, дані про наслідки, які були спричинені чи могли бути спричинені потерпілій ОСОБА_5 , що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На думку суду, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок довести наявність ознак психологічного насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не свідчать про те, що саме ОСОБА_1 телефонувала у період 16.04.2020 по 28.04.2020 до потерпілої ОСОБА_2 , надані смс-повідомлення, які долучені до матеріалів справи не містять ознак залякування чи образ, здійснені з різних номерів телефонів, причетність до яких ОСОБА_1 категорично заперечує.

Крім того, зі змісту диспозиції ч.1 ст.173 -2 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за психологічне насильство, яке здійснюється навмисно, з метою заподіяти шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 навмисно здійснювала телефонні дзвінки і дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої. Так, зі змісту показань потерпілої вбачається, що вона є матір`ю чоловіка ОСОБА_1 . Вказує, що дійсно на прохання сина приїхала у місто Львів, з метою допомогти доглядати за онуком за місцем проживання її сина. Вказала, що для неї немає значення, що дитина у віці 1 рік 10 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з батьком, а не матір`ю, її невісткою. Визнала, що між нею та ОСОБА_1 існують неприязні відносини, телефонні дзвінки надходять з різних номерів, імовірно на прохання ОСОБА_1 чи її матері.

Судом з`ясовано, що між особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілою склалися стійкі конфліктні відносини, які загострились у зв`язку з тим, що син потерпілої самостійно визначив місце проживання дитини з ним, незважаючи на вік дитини і те, що малолітня дитина не має розлучатись з матір`ю, ОСОБА_1 , котра знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Суд вважає, що показання потерпілої ОСОБА_2 не можуть вважатися достатніми доказами щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки свідчать про наявність стійких конфліктних відносин з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що викликає сумнів в їх об`єктивності.

Сукупність досліджених доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 не застосовувала до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство у вигляді психологічного насильства, оскільки її дії не виходили за межі конфліктної ситуації, яка сталась після відібрання батьком річної дитини у матері, не містять відповідних ознак домашнього насильства та не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру, спрямованого на заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої. Крім того, телефонні дзвінки, на переконання суду, не можуть свідчити про порушення прав і свобод потерпілої та про використання значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату.

Сам по собі протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не може бути доказом винуватості, такий складений за результатами письмового звернення ОСОБА_2 , за результатами перевірки.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство стосовно потерпілої ОСОБА_2 , тому провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 284 КУпАП,

в с т а н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.Ю.Горбань