Справа № 354/29/20
Провадження № 33/4808/182/20
Категорія ст.ст.122-4,124, 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень 00 копійок (десять тисяч двісті гривень нуль копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік., а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 23.12.2019 року о 21 год 50 хв. в с.Поляниця, по вул. Карпатська, 133, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 23.12.2019 року о 21 год. 10 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатська, 133, та урочище Вишня, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті, а саме виїжджаючи з перехресної проїжджої частини, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по вул. Карпатська, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим допустив порушення п.10.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Крім цього, ОСОБА_1 23.12.2019 року о 21 год 10 хв, в с. Поляниця, по вул. Карпатська, 133, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді винесена з порушенням права учасників процесу на справедливий, неупереджений розгляд справи з метою захисту прав, свобод та інтересів особи і підлягає скасуванню.

Зокрема, звертає увагу на те, що відповідно до довідки, яку ним долучено до апеляційної скарги, знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 16.03.2020 року по 20.03.2020 року.

Зазначає, що постанова суду була ухвалена в той час, коли він перебував на лікуванні, що є порушенням його прав.

Свою вину апелянт не визнає, та з огляду на неправильне судом застосування норм матеріального та процесуального закону, вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушень.

Вказує на те, що судом не були дослідженні докази, які представлені особою в порядку захисту. Розгляд справи проведено судом формально. Суд помилково прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 ухилявся від явки до суду, оскільки повідомлень суду про розгляд справи ним не отримувалось, а наявні документи про його виклик до суду на 18.03.2020 року не можуть бути визнані належними та допустимими доказами.

Апелянт зазначає, що повістка суду на 18.03.2020 року повернута на адресу суду із порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку. А також, в повістці невірно зазначено місце його проживання, оскільки в ній вказано адресу АДРЕСА_1 , а фактично він зареєстрований і проживає в АДРЕСА_2 .

У довідці про причини невручення йому повістки безпідставно зазначено, що він взагалі не проживає в с. Стебні Верховинського району. А тому, посилання суду як на доказ, що підтверджує факт його належного повідомлення про час і місце розгляду справи є безпідставними і необґрунтованими та порушенням його прав.

Вказує на те, що з приводу розгляду відносно нього справи про адміністративні правопорушення у суді йому не було відомо, а тому він був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в судове засідання не з`явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом зазначено, що рекомендоване повідомлення про вручення судового відправлення, адресованого ОСОБА_1 про розгляд справи на 18.03.2020, повернулося на адресу суду з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", а саме "адресат не проживає за даною адресою".

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови суду, первинно справа перебувала на розгляді у Яремчанському міському суді Івано-Франківської області. ОСОБА_1 особисто було подано клопотання про передачу справи за підсудністю у Верховинський районний суд для її розгляду за його зареєстрованим місцем проживання.

Після чого, ОСОБА_1 до Верховинського районного суду не з`являвся, ходом розгляду справи не цікавився, не повідомляв суд про бажання приймати участь у судовому засіданні, не подавав клопотання про відкладення розгляду справи та не з`являвся до суду, незважаючи на те, що був обізнаний про те, що в провадженні суду на розгляді перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124, ст.122-4 КпАП України.

Суд першої інстанції вжив необхідні заходи щодо забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь в розгляді справи та, враховуючи процесуальну поведінку ОСОБА_1 , прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 саме за його заявою від 02.01.2020 року (а.с.13) постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.01.2020 року матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124, та ст.122-4 КУпАП були направлені до Верховинського районного суду Івано-Франківської області. Після чого, розгляд справи Верховинським районним судом Івано-Франківської області неодноразово призначалась до розгляду, а саме: 26.02.2020 року та 18.03.2020 року, і суд першої інстанції у відповідності до вимог діючого законодавства направляв ОСОБА_1 судові повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, ОСОБА_1 , знаючи, що в провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться на розгляді відповідна справа, не з`являвся до суду та не цікавився розглядом справи.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

За своїм значенням принцип диспозитивності не є абсолютним, тому він не може служити виправданням безпідставного здійснення процесуальних прав, не пов`язаних з метою реального захисту своїх інтересів у встановленому законом порядку.

Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що як і судом першої інстанції так і апеляційним судом приймались неодноразові заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 належним чином та завчасно про розгляд справи, однак останній в судові засідання не з`являвся та не повідомляв суд про причини своїх неявок в судові засідання.

Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив провести розгляд справи за його апеляційною скаргою за його відсутності та надіслати копію постанови апеляційного суду.

Вищевказані обставини свідчать про те, що розгляд справи судом першої інстанції хза відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 , оскільки останній, будучи обізнаний про те, що в провадженні суду перебуває на розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та маючи можливість організувати ефективний захист своїх інтересів у суді, без поважних на це причин, не інтересувався розглядом справи та не з`являвся в судові засідання.

В той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Зокрема, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд першої інстанції, порушуючи принцип безпосередності дослідження доказів, безпідставно послався на письмові показання свідків та потерпілого, які в дійсності судом не допитувались.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність належної мотивації судового рішення суду першої інстанції свідчить про грубе порушення судом першої інстанції вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив грубе порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не мотивував належним чином свої висновки в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень належними та допустимими доказами, не навів зміст досліджених ним доказів, не проаналізував їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

Так, апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на оскаржувану постанову суду призначались на 28.04.2020 року, 18 травня 2020 року, 04 червня 2020 року, 14 червня 2020 року та на 29 липня 2020 року, судові повістки про розгляд справи відправлялись на адресу ОСОБА_1 , яка ним вказана в апеляційній скарзі та зазначена в протоколах про адміністративні правопорушення відносно нього. ОСОБА_1 з часу подачі апеляційної скарги жодного разу не повідомляв апеляційний суд з яких причин він не може прибути в судове засідання, а також не заявляв суду клопотання про перенесення розгляду справи.

Апеляційним судом неодноразово приймались заходи для виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також не з`явились до суду з невідомих причин.

Разом з тим, апеляційним судом було допитано ОСОБА_4 , який відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №311871 та серії ДПР18 №311862 від 23.12.2019 року щодо ОСОБА_1 за ст.122-4, ст. 124 КУпАП визнаний потерпілим.

З метою розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу без його участі.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311862 від 23.12.2019 року (а.с.17) ОСОБА_1 23.12.2019 о 21 год 10 хв, в с. Поляниця, по вул. Карпатська, 133 та урочище Вишня, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з перехрестя проїзних частини, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по вул. Карпатська, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим допустив порушення п.10.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311871 від 23 грудня 2019 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 А ПДР України, а саме а с. Поляниця Івано-Франківської області по вул. Карпатській, керуючи транспортним засобом Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, та вчинив порушення ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП (а.с.28).

В протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №311862 та серії ДПР18 №311871 від 23.12.2019 року зазначено потерпілого ОСОБА_4 із зазначенням даних його проживання та власноручним підписом.

ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомлено про розгляд справи у Яремчанському міському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 у зазначених вище протоколах.

ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколів, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №311862 та серії ДПР18 №311871 від 23.12.2019 року.

Також вина правопорушника у вчиненні адміністративних правопорушень доводиться схемою ДТП, що мала місце 23.12.2019 о 21 год 10 хв, в Івано-Франківській області с. Поляниця, перехресток вул. Карпатська та вул. Урочище Вишня, якою зафіксовано зіткнення транспортних засобів марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 та "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 . На схемі зафіксовано перелік видимих пошкоджень транспортного засобу "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 , отриманих внаслідок ДТП, а саме: пошкодження заднього бамперу, заднього правого крила, задньої правої бокової дверки та правого порогу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень також доводиться актом огляду транспортного засобу (а.с.7) згідно якого 23.12.2019 року о 22 год. 06 хв. було здійснено огляд транспортного засобу «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_1 та має пошкодження: правого переднього крила, правого покажчика повороту, правої передньої дверки, правого дзеркала та лівого дзеркала, задньої правої дверки та правого заднього крила.

Огляд транспортного засобу було здійснено в присутності водія «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , про що свідчить його власноручний підпис в акті огляду транспортного засобу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив свої письмові показання від 23.12.2019 року (а.с.3) та показав, що 23.12.2019 року в с. Поляниця керуючи транспортним засобом марки Мерседес Спрінтер, номерний знак НОМЕР_2 , в 21.10 год. виконуючи правий поворот з вул. Карпатська на урочище Вишня, пропустив транспортний засіб, марки «Ауді А4» темного кольору, який здійснював виїзд на вул. Карпатська та несподівано виїхав на полосу зустрічного руху та об`їхав його з правої сторони, між відбійником зачепив при цьому відбійник і його транспортний засіб, внаслідок чого його транспортний засіб отримав пошкодження. Вказує, що водій вищевказаного транспортного засобу втік з місця дорожньо-транспортної пригоди, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції, про що він дізнався оскільки чув їх переговори по рації між собою. Вказує, що йому стало відомо, що цим водім був ОСОБА_1 , однак чи перебував останній в стані алкогольного сп`яніння або відмовився проходити огляд на стан сп`яніння він не знає.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_4 прямо вказують на ОСОБА_1 як на водія, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб потерпілого та відбійник та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Показання потерпілого ОСОБА_4 повністю узгоджуються з даними протоколів про адміністративні правопорушення, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та переліку видимих пошкоджень транспортних засобів стосовно місця та часу вчинення дорожньо-транспортної пригоди, механізму зіткнення транспортних засобів та шкідливих наслідків.

Відповідно до п.10.5. Правил дорожнього руху поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Відповідно до п.2.10. у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

Апеляційний суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 23.12.2019 о 21 год 10 хв, в с. Поляниця, по вул. Карпатська, 133 та урочище Вишня, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з перехрестя проїзних частини, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки "Mercedes-Benz", номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по вул. Карпатська, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим допустив порушення п.10.5 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Апеляційний суд також вважає встановленим, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 А ПДР України, а саме а с. Поляниця Івано-Франківської області по вул. Карпатській, керуючи транспортним засобом Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, та вчинив порушення ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП (а.с.28).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушення не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до вимог ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато ,а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки ,передбачені ст. 38 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 23.12.2020 року і на теперішній час закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

Вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для закриття провадження за ст.122-4, ст.124 КУпАП по справі відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №311861 від 23.12.2019 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 23.12.2019 року о 21 год 33 хв, в с. Поляниця, по вул. Карпатська, 133, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушим вимоги п.2.5 ПДР України за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням їх місця проживання та їх власноручними підписами.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки у відповідності до ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, повідомлено про розгляд справи у Яремчанському міському суді.

У ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується належними та допустимими доказами.

Так, в порушення вимог ст. 251 КУпАП працівниками поліції при направленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП до Верховинського районного суду Івано-Франківської області до матеріалів справи не долучені відеофайли з нагрудних камер працівників поліції на підтвердження доказів вини правопорушника в інкримінованих йому адміністративних правопорушень, які б дозволяли встановити послідовність подій та переконатись в тому, що водій ОСОБА_1 дійсно відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи є в наявності письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки допитати вищевказаних свідків у судовому засіданні апеляційної інстанції виявилось неможливим незважаючи на неодноразові їх виклики в судове засідання.

Разом з тим, відповідно до принципу безпосередності дослідження доказів, суд може послатися на показання свідків, які були допитані в судовому засіданні і не може посилатися на їх письмові пояснення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та мати право на допит свідків, показаннями яких доводиться його вина у вчиненні правопорушення.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України не доведена.

Враховуючи особливості діючого КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та прийняти нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду О.П. Васильєв