Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5164/20 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Врублевського М.М. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 25.04.2020 року о 12:42 год. ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Покровській, 3, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що 25.04.2020 року о 12:42 год. він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки автомобіль був припаркований в зоні дії знаку зупинка заборонена. В момент коли під`їхали працівники поліції він перебував в магазині навпроти стоянки.

Вказує, що працівники поліції не роз`яснили йому, що відмова від проходження тесту на предмет алкогольного сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

В подальшому він здав аналіз на вміст алкоголю в крові. Відповідно до висновку №406 від 25.04.2020 алкоголю в крові не виявлено.

Вважає, що факт керування транспортним засобом не доведено, а відмова власника автомобіля від проходження тесту на вживання алкоголю не містить складу адміністративного правопорушення.

Та обставина, що його автомобіль стояв в нерухомому стані підтверджується постановою суду, в якій зазначено, що при складанні протоколу за порушення дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ОСОБА_1 запідозрили у вживанні алкогольних напоїв, однак працівники поліції не з`ясовували хто керував автомобілем.

Вважає, що суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову (ухилення) в проходженні медичного огляду на стан сп`яніння, особа яка склала протокол мала надати докази того, що він керував транспортним засобом (виконував фунції водія) та відмовився пройти медичний огляд на вимогу працівника поліції на місці та у медичному закладі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №171746 від 25.04.20 року о 12:42 год. та постанови суду водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем, як при складанні протоколу так і у суді і його пояснення не спростовані жодним доказом.

Поряд з цим, доведенню підлягає не тільки факт відмови ОСОБА_1 , від проходження медичного огляду, що на думку суду у даній ситуації мало місце, а також і керування транспортним засобом.

На думку апеляційного суду саме ці обставини належними та допустимими доказами не підтверджені, до справи не долучено пояснень свідків, матеріалів фото та відеофіксації, що це підтверджують.

Так, з рапорту працівника поліції ОСОБА_4 слідує, що 25.04.20 року під час патрулювання в м. Житомирі по вул. Покровській було помічено транспортний засіб, який порушував ПДР, а саме вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

В подальшому, підійшовши до транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 водія за кермом не було. Пасажир ОСОБА_2 , повідомив, що водій пішов до магазину.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як вбачається зі змісту їх письмових пояснень були лише очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, факт керування транспортним засобом не підтверджували.

ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення пояснив: «За кермом не знаходився, при під`їзді працівників поліції».

В суді апеляційної інстанції досліджувався відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що обставини керування транспортним засобом належним ОСОБА_1 у ньому не зафіксовані, ОСОБА_1 не визнавав, що керував транспортним засобом, вказував, що транспортний засіб був у нерухомому стані.

Також, на відеозаписі зафіксовано, що свідок ОСОБА_2 (брат) заявляв працівникам поліції, що саме він керував транспортним засобом, а свідок ОСОБА_3 , також вказувала, що ОСОБА_1 не був водієм.

Будучи допитаними в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що 25.04.20 року саме він керував транспортним засобом, допустив порушення, зупинивши автомобіль у забороненому місці та про це він повідомляв працівникам поліції, а оскільки у нього не було грошей для сплати штрафу, транспортний засіб належав брату, який попросив його сісти кермо протокол за порушення вимог дорожнього знаку складали на власника - ОСОБА_1 .

Свідок - ОСОБА_3 , в суді апеляційної інстанції підтвердила зазначені обставини та надала аналогічні пояснення.

Наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема за зупинку у забороненому місці, також не спростовують пояснень останнього та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 функцій водія на час приїзду працівників поліції не виконував, в автомобілі не перебував, транспортний засіб перебував у нерухомому стані, даних, коли було здійснено зупинку в зоні дії знаку «3.34» матеріали справи не містять.

Вказані вище докази викликають обґрунтовані сумніви про виконання ОСОБА_1 функцій водія, оскільки письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засвідчують лише факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з рапорту ОСОБА_4 від 25.04.20 року, вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, коли він був в нерухомому стані, а ОСОБА_1 був відсутній, не зафіксовано факт керування транспортним засобом, чи навіть визнання ОСОБА_1 чи іншими особами цього факту наданим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Суд апеляційної інстанції перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та пояснення його захисника, намагався усунути вказані суперечності шляхом виклику свідків зазначених у протоколі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також працівників поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , однак зазначені особи до суду не з`явились.

За таких обставин, коли в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б спростували доводи апеляційної скарги та об`єктивно підтверджували встановлені судом обставини не має апеляційний суд не може визнати законним та обґрунтованим прийняте судом рішення.

Оскільки суд першої інстанції обґрунтував свої висновки на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини витлумачив не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 02 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук