Справа №949/715/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого на посаді міського голови м. Дубровиця,

за ч. 2 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

в с т а н о в и в:

02 липня 2020 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 26 червня 2020 року, складеного головним спеціалістом Відділу регіонального представництва в північних областях Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - регіональним представником Уповноваженого в Рівненській області Преподобним А.А., вбачається наступне.

До Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла скарга ОСОБА_2 щодо порушення його права на інформацію Дубровицькою міською радою в Рівненській області, а саме неправомірної відмови в наданні інформації на запит.

За результатами перевірки звернення було встановлено, що 01 квітня 2020 року, ОСОБА_2 повторно звернувся із запитом на інформацію до Дубровицької міської ради, в якому просив надати інформацію про вільні земельні ділянки не надані у користування, що можуть бути використані під забудову та знаходяться на території міста Дубровиця. Вказаний запит зареєстрований за вхідним №6 від 11 квітня 2020 року.

Лист виконавчого комітету Дубровицької міської ради №6 від 07 квітня 2020 року за підписом міського голови ОСОБА_1 , що надійшов у відповідь на запит ОСОБА_2 , містив неправомірну відмову у наданні запитуваної інформації про вільні земельні ділянки не надані у користування, що можуть бути використані під забудову та знаходяться на території міста Дубровиця Рівненської області.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є розпорядники інформації, визначені у ст. 13 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону являються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Аналогічна позиція закріплена в п. 2.3 Постанови Пленуму ВАС України №10 від 29.09.2016 року "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації", а саме, що до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З огляду на зазначені норми, передусім саме ці органи, згідно з їхньою компетенцією, зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Вищевказана позиція також закріплена у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.08.2019 року в справі №369/5491/16-а.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно частини 1 статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Відповідно до ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.

Відповідно до розділу "Органи місцевого самоврядування" постанови Кабінету Міністрів України №835 від 21.10.2015 року "Про затвердження положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних", закріплений обов`язок органу місцевого самоврядування, серед інших наборів даних, створювати та оприлюднювати інформацію у формі відкритих даних, а саме перелік земельних ділянок, що пропонуються для здійснення забудови.

Таким чином, Законом закріплюється обов`язок розпорядника (Дубровицької міської ради) створювати таку інформацію, а саме - надавати її на запити.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5, 6, 7, 10 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова: забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

З огляду на вказане, міський голова Дубровицької міської ради Микульський ОСОБА_3 не вжив достатніх заходів щодо виконання вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та надання інформації на запит ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене вище, а також те, що інформація на запит ОСОБА_2 станом на 26.06.2020р оку не надана, в діях ОСОБА_1 , як головної посадової особи ради, вбачаються ознаки складу триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а саме неправомірна відмова в наданні інформації.

Датою вчинення правопорушення є 26.06.2020 року (на момент надсилання протоколу запитувана інформація не була створена та надана на запит ОСОБА_2 )

У судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, подавши через канцелярію суду письмові пояснення, де зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення від 26.06.2020 року про порушення ним ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є необґрунтованим та безпідставним виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, сільської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Вважає, що у відповіді Дубровицької міської ради №6 від 07.04.2020 року вичерпно надана інформація про те, що міська рада до створення містобудівного та державного земельних кадастрів володіє інформацією про земельні ділянки запасу виключно з даних публічної кадастрової карти України, доступ до якої є вільний для кожної особи. Це і є інформацією про наявність земельних ділянок, в розумінні ч. 2 ст. 24 Закону україни "Про регулювання містобудівної діяльності", так як іншою інформацією міська рада не володіє.

Відповідно до ч. 3, 9 ст. 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Таким чином, Дубровицька міська рада надала запитувачу інформацію, що на території Дубровицької міської ради наявні землі запасу, однак дані земельні ділянки не є сформованими, так як відповідного кадастру не створено. Більше того, враховуючи відсутність генерального плану міста, в силу ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передача земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Крім того, вважає необґрунтованим зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення твердження про те, що ним вчинено триваюче адміністративне правопорушення.

Так, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/401/17, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності).

Наголошує, що відповідь розпорядника інформації - Дубровицької міської ради від 07.04.2020 року на запит не є проміжною, а є остаточним рішенням про неможливість надання інформації в повному обсязі особі, яка її запитувала. очевидним є те, що правопорушення, про яке йдеться у протоколі, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час - 07.04.2020 року і в будь-якому випадку не є триваючим.

Просить звернути увагу, що згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. З урахуванням даних положень, навіть по цій підставі протокол про адміністративне правопорушення складений необґрунтовано.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Суддя за спливом строку не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною, чи визнавати її невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, про що Верховний Суд України висловив свою позицію у справі №6-15341ск06 (постанова від 08.08.2007 року).

Тому, враховуючи вищенаведене, вважає, що наявні достатні підстави для закриття провадження у даній справі у зв`язку з тим, що з моменту надання відповіді на запит, 07.04.2020 року, до моменту розгляду даної справи, пройшло більше 3 місяців.

Отже, вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що процесуальні підстави для розгляду провадження суддею відсутні, а саме провадження слід закрити з таких підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції України законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Вказана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, адміністративне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , було вчинено 07 квітня 2020 року, що є датою надання відповіді на запит ОСОБА_2 .

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, не є триваючим правопорушенням, оскільки такі дії (бездіяльність) не пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням посадових обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений 26 червня 2020 року. Даний протокол складено з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП та поза межами строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки згідно п. 7 ст. 247 цього Кодексу, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з підстав закінчення строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

З урахуванням положень п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини в справі "Грабчук проти України" від 21.09.2006 року, де в п. 45 Суд дійшов висновку про те, що рішення про закриття кримінальної справи, до яких Суд відносить і справи про адміністративні правопорушення, не повинні бути "сформульовані у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин". За цих обставин Суд вважав, що такі формулювання становлять порушення презумпції невинуватості, передбачені п. 2 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, строки накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 на момент розгляду справи закінчилися.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Стаття 247 КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, а отже, втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 247 КУпАП виключають можливість здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке включає в себе дослідження доказів на предмет наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, з підстав закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Тлумачення ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, достатньо встановити вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства; момент вчинення правопорушення; строк, що сплив з моменту вчинення правопорушення до моменту розгляду справи судом.

Таким чином, суд не встановлює вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в зв`язку з тим, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у суді, строки, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились і вказана обставина є перешкодою для початку провадження у справі.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі статті 40-1 КУпАП, не стягується.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 9, 33, 38, 40-1, 212-3, 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова Дубровицького

районного суду: З.С.Сидоренко