Справа № 169/581/20
Провадження № 3/169/624/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К.,

з участю

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Турійського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 4 липня 2020 року близько 16 години 00 хвилин, будучи власником готелю «Соминаль», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розмістив ОСОБА_2 в готель, чим порушив вимоги підпункту 6 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 392 від 20 травня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, пояснив, що він є власником приміщення готелю «Соминаль» та земельної ділянки, на якій він знаходиться. Приміщення готелю здає в оренду ОСОБА_3 , яка здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з діяльністю готелів та розміщування осіб. Жодних порушень правил щодо карантину не вчиняв.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, які полягають у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативних актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

З огляду на вказане, у разі порушення правил щодо карантину людей у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язково повинно бути зазначено конкретну норму, яка встановлює заборону, яку порушила особа.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 392 від 20 травня 2020 року продовжено дію карантину на всій території України та на період дії карантину встановлено певні заборони.

У підпункті 6 пункту 3 вказаної Постанови, порушення якого органом поліції ставиться у провину ОСОБА_1 , в редакції станом на дату вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення 4 липня 2020 року, передбачено заборону діяльності дитячих закладів оздоровлення та відпочинку.

Будь-які заборони щодо діяльності закладів, що надають послуги з розміщення, у зазначеному нормативно-правовому акті відсутні.

Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що діяльність, пов`язану з розміщуванням осіб, у готелі «Соминаль» здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , яка орендує приміщення готелю на підставі договору від 2 січня 2019 року, а ОСОБА_1 є власником приміщення, в якому надаються послуги, в зв`язку з чим останній не є в розумінні закону суб`єктом господарювання та не належить до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, які у встановлених законом випадках повинні нести відповідальність за порушення правил щодо карантину людей.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналіз наведених вище обставин, норм права та матеріалів справи в їх сукупності дає достатні підстави дійти висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у цій справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя