КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3008/2020 Постанова винесена суддею Рудюк О.Д.
Категорія: ч. 6 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

30 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 грн.

26 червня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на вказану постанову подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, скасувати постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року та закрити провадження в справі.

Посилаючись на те, що строк, передбачений ст. 289 КУпАП, пропущений з поважних причин, ОСОБА_1 зазначає, що суддею не були виконані вимоги ч. 1 ст. 2772 , п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП та стверджує, що судову повістку він не отримував, тому розгляд справи у його відсутність відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

Крім того, за доводами ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови він отримав лише 18 червня 2020 року і до цього часу був необізнаний ані про розгляд справи, ані про результат її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Процедура оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована положеннями Глави 24 КУпАП.

При цьому, порядок перегляду постанови судді у справах про адміністративне правопорушення регулюється положеннями статті 294 КУпАП, частиною другою якої визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно з вимогами ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, висновками в рішенні "Пономарьов проти України", якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як убачається з матеріалів справи, постанова суддею місцевого суду в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 130 КУпАП, прийнята у відсутність ОСОБА_1 04 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на вказане судове рішення подана ОСОБА_1 26 червня 2020 року, тобто із значним пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку оскарження, при тому, що діючий КУпАП пов`язує обчислення строку на подачу апеляційної скарги з моменту прийняття судового рішення.

З матеріалів справи також слідує, що з протоколом про адміністративне правопорушення від 14 вересня 2019 року ОСОБА_1 був ознайомлений та йому було повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Вишгородського райсуді Київської області. До того ж викладені в протоколі дані також дають підстави для висновку про те, що під час його складання місце фактичного проживання ОСОБА_1 було встановлено правильно (а.с. 1).

Після надходження справи на розгляд до суду на адресу місця проживання ОСОБА_1 було направлено судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 04 листопада 2019 року (а.с. 9) та в справі відсутні відомості про невручення ОСОБА_1 такого повідомлення. Копію прийнятого судом рішення в справі про адміністративне правопорушення направлено ОСОБА_1 08 листопада 2019 року (а.с. 12), але поштове відправлення повернулося на адресу суду з інформацією поштового відділення щодо закінчення встановленого строку зберігання (а.с.15).

Крім того, 19 грудня 2019 року державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було направлено ОСОБА_1 повідомлення щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і в такій інформації є посилання на постанову суду від 04 листопада 2019 року щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

З огляду на викладені вище відомості щодо вжиття судом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд та прийняте рішення, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та повідомленим про передачу справи на розгляд до суду, у розумний строк наслідками розгляду справи не цікавився і прибув до суду, щоб ознайомитися з матеріалами справи, через дев`ять місяців після складання щодо нього протоколу, доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо до 18 червня 2020 року про прийняте рішення, не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Оскільки не вбачається підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 04 листопада 2019 року, апеляційна скарга відповідно до вимог ст. 294 КУпАП підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Вишгородського районного суду Київської області від 04 листопада 2019 року в справі про адміністративне правопорушення щодо нього зач. 6 ст. 130 КУпАП та повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу на вказане судове рішення з усіма додатками до неї.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П.Павленко