Справа № 242/3213/20
Провадження № 3/242/1431/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Владимирська І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює адміністратором кафе-бар «SV», зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 676244 від 15.07.2020 року, ОСОБА_1 12.07.2020 року о 00 годині 40 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , адміністратор кафе-бару «SV», яке розташоване за: м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6, допустила порушення карантину, а саме не припинила роботу закладу після 22 години 00 хвилин згідно протоколу № 22 Селидівської міської ради від 07.07.2020 року, а також вимог ч. 1 п. 3 Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392 зі змінами та доповненнями, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що вказаний протокол не відображає всі обставини справи, складений з порушенням процесуального закону та не відповідає вимогам ст. ст. 44-3, 256, 266 КУпАП України. Протокол про адміністративне правопорушення складено відносно неї, як найманого працівника, адміністратора кафе-бару «SV», а не як на безпосереднього суб`єкта, що здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст.44-3 КУпАП, вона не є суб`єктом вказаного правопорушення. Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення не відповідає інкримінованим їй порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392, так як частина 1 пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 не встановлює обов`язку припинити роботу закладу після 22 години 00 хвилин, вказаний обов`язок закріплено в ч. 16 п. 3 вищевказаної постанови. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було визнано таким, що втратили чинність положення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392. Таким чином, станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення положення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 не може бути інкриміновано ОСОБА_1 , оскільки втратили чинність, що в свою чергу фактично скасовує її відповідальність. Крім того, до матеріалів справи не додано жодного належного та допустимого доказу (фото-, відеоматеріалів, письмові пояснення свідків, тощо), щодо вчинення нею 12.07.2020 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. У зв`язку з чим просить провадження по справі відносно неї закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 44-3 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами,а суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується прямим умислом.

Стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства.

Постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 на період карантину забороняється робота закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо) крім: діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках.

В запереченні ОСОБА_1 зазначила, що заклад фактично не працював та не приймав відвідувачів, а саме приміщення було відчинено у зв`язку з тим, що вона здійснювала облік документів.

Будь-які докази, які б вказували на порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (показання свідків, відеозапис та інші документи) в матеріалах справи відсутні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

При цьому всі викладені у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю доказів про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду в частині закриття провадження до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Владимирська