Справа № 156/441/20 Провадження №33/802/413/20 Головуючий у 1 інстанції:Нєвєров І. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу на посаді директора Інклюзивно-ресурсного центру Павлівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 11 травня 2020 року об 02 год. 07 хв. між селами Павлівка та Старий Порицьк Іваничівського району, поблизу озера, керувала автомобілем марки «Фіат Добло», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Зазначає про те, що вона не керувала транспортним засобом, а лише знаходилась на місці водія в ньому із вимкненим двигуном, і при цьому спілкувалась з товаришем ОСОБА_2 , який також перебував в автомобілі. Доказів про керування автомобілем матеріали справи не містять. Огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений під тиском працівників поліції. Вказує також про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі проведено було з порушенням вимог законодавства, а тому висновок за його результатами, повинен вважатись недійсним, і відповідно не може бути доказом її винуватості. Крім того, вона вказує, що судового засідання по даній справі в суді першої інстанції взагалі не було.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляцію у повному обсязі та просила її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, її вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №230143 від 11.05.2020 року, який без жодних зауважень та застережень підписаний ОСОБА_1 ;

- чеком газалізатора "Драгер" від 11.05.2020 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з яких вбачається, що 11 травня 2020 року був проведений огляд ОСОБА_1 на предмет вживання алкогольних напоїв, і за його результатом встановлено, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння (0,70 проміле). Чек та акт підписані ОСОБА_1 , і в останньому вона вказала, що з результатом згідна;

- висновком КНП "Іваничівська ЦРЛ" від 11.05.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який також підписаний обстежуваною ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу в порядку ст.21 КУпАП. Відповідно матеріалів клопотання, ОСОБА_1 визнавала вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаювалась.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на неї безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у справі щодо неї в суді першої інстанції взагалі не відбулось судового засідання на увагу суду не заслуговує, оскільки воно не знайшло свого логічного підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта про те, що вона не керувала автомобілем, а лише перебувала за його кермом із вимкненим двигуном, оскільки повністю спростовується сукупністю досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи та є належними і допустимими в розумінні ст.251 КУпАП. Крім того, в ході апеляційного розгляду свідок ОСОБА_2 , який перебував в автомобілі в якості пасажира, пояснив, що ОСОБА_3 попросила його допомогти доставити дитину до знайомого лікаря в м.Горохів. Зупинившись по дорозі, через 5-10 хв. до них під`їхали працівники поліції і поставили їй вимогу надати документи. В ході їх спілкування виник конфлікт і працівники поліції зобов`язали ОСОБА_1 виконувати їх вимогу, провели до службового автомобіля, а пізніше доставили в медичний заклад смт.Іваничі.

Також безпідставним є твердження апелянта, про те, що її огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням вимог законодавства, що призвело до неправильності та незаконності самого протоколу та судового рішення, оскільки таке твердження спростовуються вищенаведеними доказами.

В ході апеляційного розгляду справи не знайшло також свого логічного підтвердження будь-якими доказами посилання апелянта про те, що огляд вона проходила під тиском працівників поліції.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Надані ОСОБА_1 письмові документи, а саме: 1) довідка Павлівської сільської ради в якій вказано про те, що вона являючись директором Інклюзивно-ресурсного центру Павлівської сільської ради Іваничівського району, і на громадських засадах на своєму автомобілі підводить дітей-інвалідів та заняття в центр, а також здійснює виїзди до багатьох сіл громади для забезпечення організації моніторингу; 2) довідка Горохівської ЦРЛ про звернення її сина ОСОБА_4 до медичного закладу, не дає суду підстав для звільнення її від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу на підставі ст.21 КУпАП, як про це вона просить.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанова судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26.05.2020 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 26 травня 2020 року щодо неї, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк