Провадження № 33/4820/531/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Бабюка І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бабюка І.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з неї на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.

За постановою судді, 18 червня 2020 року о 00 год 50 хв ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «MITSUBISHI COLT», номерний знак НОМЕР_1 , у місті Хмельницькому по проспекту Миру, 64, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник Бабюк І.М. в інтересах ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 липня 2020 року, постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Уважав, що адміністративне стягнення накладено незаконно, тому постанова підлягає скасуванню.

Зазначав, що розгляд справи проводився без участі ОСОБА_1 та без участі захисника, чим було обмежено її право на захист та доведення перед судом її невинуватості.

Звертав увагу на те, що з 01 липня 2020 року правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила свою дію.

Наголошував, що на день ухвалення рішення суду (03 липня 2020 року), ст.130 КУпАП перебувала у редакції Закону від 01 липня 2020 року (була відсутня), тобто водій транспортного засобу не є суб`єктом відповідальності за даною статтею, оскільки дана норма, починаючи з 01 липня 2020 року і по даний час стосується виключно судноводіїв.

Таким чином, на адміністративні правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст.130 КУпАП в попередній її редакції, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Бабюка І.М. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки оскаржувана постанова не була отримана апелянтом вчасно, участі в розгляді справи він не брав, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин за зазначених у апеляційній скарзі обставин та підлягає поновленню.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи 03 липня 2020 року, про що наявна відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення. Водночас вона не вжила жодних заходів для своєчасної участі в розгляді справи.

Таким чином, уважаю, що суддею місцевого суду не порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, право на захист.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджені матеріалами справи, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №414907, який 18.06.2020 року о 01 год 27 хв складено поліцейським взводу №1 роти №4 БУПП в Хмельницькій області ДПП старшим сержантом поліції Войтовим Д.А. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції 2016 року) за участю свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що в їх присутності на пропозицію поліцейського водій ОСОБА_1 , в якої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилася проходити в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписами, зробленими з нагрудних камер відеоспостережень працівників поліції, переглянутими в судовому засіданні, на яких зафіксовано факт керування у вказаний час та місці ОСОБА_1 автомобілем «MITSUBISHI COLT», а також факт відмови останньої на пропозицію поліцейського в присутності двох свідків пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта щодо необхідності закриття провадження у даній справі у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким запроваджено нову редакцію ст.130 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на таке.

Положеннями ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП Закон України від 22 листопада 2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, які були вчинені до 01 липня 2020 року.

Так, особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01 липня 2020 року.

Таким чином, приходжу до висновку, що зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01 липня 2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, на що є посилання у апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, вважаю обґрунтованим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено та таких не надано захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.