Справа 573/852/20
Номер провадження 3/573/407/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.

розглянув матеріали, які надійшли з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2020 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 09 травня 2020 року, об 11:50 год., в смт Миколаївка по вул. Паркова водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN POLO, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ухилився шляхом відмови у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, суду зазначив, що 09 травня 2020 року, у першій половині дня, приїхав до знайомого в с. Сула Сумського району. Автомобіль залишив на вулиці, а сам пішов до друга. Їхати нікуди він вже не збирався і планував залишатися ночувати у товариша. Вдома у знайомого випив пива, сиділи розмовляли. В цей час під`їхали працівники поліції до його автомобіля. Коли він вийшов до них, поліцейський сказав йому, що він перебуває у розшуку як безвісти зниклий. Також запитали чи вживав він спиртне. ОСОБА_1 зазначив, що спиртного за кермом не пив, а випив пива декілька хвилин тому, але транспортним засобом він при цьому не керував. Також сказав, що безвісти він не зникав, бо перебував у знайомих. Інспектор ОСОБА_2 сказав, що, на його думку, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння і на нього потрібно скласти протокол. На що останній відповів, що автомобілем не керував, а тому і освідування проходити не повинен. Однак ОСОБА_2 протокол склав, при цьому у графі свідки взагалі ніхто з людей не був зазначений, а вже в суді у протоколі ОСОБА_1 побачив, що там записано двоє свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, в судовому засіданні встановлено, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння суду не надано.

Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що на початку травня 2020 року у соціальних мережах бачив повідомлення, що розшукується чоловік, який зник разом з автомобілем марки VOLKSWAGEN. 09 травня 2020 року, близько 11 год., їхали в автомобілі разом з ОСОБА_4 в смт. Миколаївка і побачили, що через селище проїхав автомобіль, який схожий на той, що розшукується. Хто був за кермом він не бачив. Вони з ОСОБА_4 записали номер автомобіля і повідомили в поліцію. В цей же день після обіду йому зателефонував інспектор ОСОБА_2 і попросив щоб він та ОСОБА_4 під`їхали до відділення поліції в смт Миколаївка. Коли вони туди приїхали, ОСОБА_2 попросив підписатися у протоколі про те, що вони в смт Миколаївка бачили розшукуваний автомобіль. Про це вони у протоколі розписались. При цьому не було розмови про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного спяніння та відмову від проходження медичного огляду. Про те, що водія не бачили взагалі, вони говорили ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_4 надав суду аналогічні показання, що і свідок ОСОБА_3 .

У судове засідання викликався інспектор ОСОБА_2 , що склав протокол, але до суду він так і не прибув, причин неприбуття не повідомив.

Суд зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Але доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і йому пропонувалося пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або шляхом медичного освідування, суду надано не було, а тому пояснення ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у суді не спростовані, відеозапис подій зупинки ОСОБА_1 до протоколу не долучено, хоча останній зазначив, що відеозйомка іншим інспектором поліції велась.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малафєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Заслухавши ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя