Єдиний унікальний номер №943/732/20
Провадження №3/943/379/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від ОУ ГУ ДФС у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОУ ГУ ДФС у Львівській області скеровано до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 019 від 28.04.2020 року.

Як вбачається зі змісту вищевказаного протоколу, 28.04.2020 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_2 здійснив реалізацію алкогольного виробу із характерним запахом етилового спирту по ціні 35 грн. за 0,5 л. громадянину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину заперечив, оскільки він виготовлення, придбання або зберігання не здійснював.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріалисправи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до норми статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 177-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність виключно у разі виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації або використання за призначенням обладнання для вироблення фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів.

Натомість, реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само обладнання для їх вироблення утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого лише частиною другою статті 177-2 КУпАП.

Проте, всупереч вищенаведеним приписам закону, як слідує із складеного протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, хоча за змістом протоколу не вказано про виготовлення, придбання або зберігання ним із метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів чи обладнання для їхнього вироблення.

Натомість згідно вищевказаного протоколу ОСОБА_2 ставиться у вину саме реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 177-2 КУпАП, хоча згідно протоколу останнього просять притягнути до адміністративної відповідальності виключно за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП.

Тобто, у вину ОСОБА_2 ставиться виключно реалізація алкогольного напою, а не виготовлення, придбання або зберігання ним із метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів чи обладнання для їхнього вироблення, за що кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 177-2 КУпАП.

Однак, суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення по ч. 1 ст. 177-2 КУпАП, зважаючи на те, що наведена в протоколі суть адміністративного правопорушення вказує на імовірне вчинення ОСОБА_2 реалізації фальсифікованого алкогольного напою, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 177-2 КУпАП.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положеннями статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено гарантії при розгляді вказаної категорії справ, яка за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить правового визначення меж судового розгляду. Способом ж подолання даної прогалини є можливість застосування правових інструментів, які дозволять в процесі правозастосування вирішити це питання за допомогою аналогії закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону щодо визначення меж судового розгляду.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Оскільки судом з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається можливе вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 177-2 КУпАП виключно в частині реалізація ним фальсифікованих алкогольних напоїв, однак суд не може самостійно вийти за межі обвинувачення та змінити правову кваліфікацію діяння особи в сторону погіршення її становища, а тому вважає відсутність в діянні ОСОБА_2 адміністравного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 177-2 КУпАП у вигляді виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації або використання за призначенням обладнання для вироблення фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, оскільки він імовірно вчинив адміністравне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 177-2 КУпАП, обвинувачення за яким йому шляхом правової кваліфікації пред`явлено не було.

Як зауважив Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення мають бути застосовані критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ у справах «Коробов проти України» від 21.07.2011 та «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не доведено факту виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а так само виготовлення, придбання або зберігання з метою реалізації або використання за призначенням обладнання для вироблення фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, а матеріали справи об`єктивно вказуть на імовірне вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 177-2 КУпАП у виді реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв, правова кваліфікація за чим у вину йому не ставиться, а суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 177-2 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 7, 177-2, 245, 247, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за частиною 1 статті 177-2 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос