Справа № 127/4155/20
Провадження № 33/801/440/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Марчук В. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді судової палати у цивільних справах Марчук В.С.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Павлова Сергія Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лука Мелешківська Вінницького району Вінницької області, громадянки України, працюючої директором МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури», проживаючої: АДРЕСА_1 , за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №57 від 17.02.2020 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» (далі КП «ВМЦМіА»), відповідно до розпорядження міського голови від 13 січня 2010 року №8-О; на даний час відповідно до розпорядження міського голови від 18 червня 2018 року №828-О, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом, на якого поширюється його дія, при складанні та підписанні Наказу від 25 червня 2018 року №21-ЗП «Про встановлення працівникам підприємства надбавки за червень 2018 року», в порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника, а саме Вінницького міського голову, не пізніше наступного робочого дня, в даному випадку 26 червня 2018 року, з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а саме: суперечностей між її приватним інтересом, обумовленим сімейними стосунками з ОСОБА_2 , який є її чоловіком, та службовими повноваженнями на посаді директора МКП «ВМЦМіА», що відповідно впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання нею зазначених повноважень.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», статей 7, 8, 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №59 від 17.02.2020 року 27 червня 2018 року ОСОБА_1 складено Наказ №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», згідно з яким надано одноразову грошову допомогу до професійного свята дня архітектури 01 липня 2018 року працівникам МКП «ВМЦМіА» в розмірі по 1000 гривень, в тому числі і їй - ОСОБА_1 (рядок 27). Тобто, ОСОБА_1 , при складанні та підписанні наказу від 27 червня 2018 року №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», яким передбачалося одержання грошової допомоги нею особисто, в порушення вимог пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання коррупції», не повідомила безпосередньо керівника, а саме Вінницького міського голову, не пізніше наступного робочого дня, в даному випадку 30 червня 2018 року, з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між її приватним інтересом, обумовленим власним майновим інтересом та її посадовими повноваженнями, що відповідно впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання нею зазначених повноважень.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 1, 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», статей 7, 8, 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №60 від 17.02.2020 року ОСОБА_1 , являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в силу підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», при підготовці та підписанні Наказу від 27 червня 2018 року №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між її приватним інтересом, обумовленим особистим майновим інтересом та її посадовими повноваженнями, що відповідно впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання нею зазначених повноважень, прийняла рішення про виплату собі одноразової грошової допомоги до професійного свята - дня архітектури 01 липня 2018 року в розмірі 1000 гривень та вчинила дію, а саме підписала Наказ від 27 червня 2018 року №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», згідно з яким така допомога їй була виплачена (рядок 27).

Своїми умисними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №62 від 17.02.2020 року ОСОБА_1 при складанні та підписанні Наказу від 27 червня 2018 року №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, а саме суперечностей між її приватним інтересом, обумовленим особистими сімейними відносинами з ОСОБА_2 , який є її близькою особою - чоловіком, та її посадовими повноваженнями, що відповідно впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання нею зазначених повноважень, прийняла рішення про виплату працівникам МКП «ВМЦМіА», в тому числі своєму чоловікові ОСОБА_2 (рядок 28), одноразової грошової допомоги до професійного свята Дня архітектури 01 липня 2018 року в розмірі 1000 гривень та вчинила дію - підписала Наказ від 27 червня 2018 року №25-ЗП «Про надання грошової допомоги до дня архітектури 01 липня 2018 р.», згідно з яким останньому виплачена така допомога.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області Клапоущака С.Ю. від 28.02.2020 року адміністративні справи за номерами: №127/4155/20, №127/4156/20, №127/4157/20, № 127/4158/20, № 127/4160/20, № 127/4161/20 об`єднані в одне провадження під №127/4155/20.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови суду слідує, що фактично було об`єднано в одне провадження під № 127/4155/20 на підставі Постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області Клапоущака С.Ю. від 28.02.2020 року лише чотири адміністративні справи: №127/4155/20 ( протокол №57); №127/4157/20 (протокол №59); № 127/4160/20 (протокол№60) та № 127/4161/20 (протокол №62).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Павлов С.С., що діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена в об`єднаній судом справі, одна з об`єднаних частин якої залишена поза увагою. Зазначає, що Вінницьким міським судом Вінницької області відкрито шість адміністративних проваджень за номерами: №127/4155/20, №127/4156/20, №127/4157/20, № 127/4158/20, № 127/4160/20, № 127/4161/20. Постановою суду від 28.02.2020 року у справі №127/4155/20 об`єднано в одне провадження та присвоєно справі №127/4155/20. На виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2020 року у вищевказаній справі, суддя Вінницького міського суду Вінницької області Вишар І.Ю. передав до складу об`єднаної справи, справи № 127/4157/20 та №127/4160/20. Інший суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. постанову від 28.02.2020 року у справі №127/4155/20 не виконав, адміністративні справи № 127/4156/20 та №127/4158/20 не передав і за межами адміністративної компетенції продовжив здійснювати судочинство у даних справах, чим допустив спір щодо підвідомчості справ. Вказує, що внаслідок таких дій, ОСОБА_1 була позбавлена права на розгляд її справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Зазначене порушення призвело до неналежного розгляду та невірного вирішення об`єднаної справи №127/4155/20, чим порушено ч.2 ст. 36 КУпАП України.

Також вказує, що з огляду на юридичний факт існування та чинності постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2020 року у справі №127/4155/20, слідує, що адміністративна відповідальність за протоколами №58,60,62 від 17.02.2020 року за ч.2 ст. 172-7 КУпАП та протоколами №61,57,59, від 17.02.2020 року за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, згідно ч.2 ст. 36 КУпАП мала бути призначена в межах однієї санкції.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції істотно порушено норми ст.ст. 279, 280 КУпАП, оскільки не з`ясовано, що протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення складені невірно, зокрема: значна частина матеріалів перевірки НАЗК (49 аркушів) зникла; обгрунтованого висновку НАЗК про ознаки корупційного правопорушення не існує; момент виявлення правопорушення, що вказаний у протоколах про адміністративне правопорушення зазначено безпідставно; момент виявлення особи 17.02.2020 року не відповідає даті виявлення 05.12.2019 року, яка документально підтверджена.

Зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не досліджував та не навів жодних обгрунтувань, що подія та склад адміністративного правопорушення дійсно мали місце. Так, 20.11.2018 року ОСОБА_2 було направлено повідомлення Вінницькому міському голові та Директору департаменту архітектури та містобудування, Головному архітектору м. Вінниця про те, що ОСОБА_2 працює водієм у КП «Віницький муніципальний центр містобудування та архітектури» і є близькою особою (чоловіком) директора даного підприємства. Проте, згідно із посадовою інструкцією водія Вінницького муніципального центру містобудування та архітектури, він прямо підпорядкований першому заступнику підприємства, що під час роботи водія виключає повне пряме підпорядкування директору, в розумінні дефініції абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно не мало жодних протиправних правових наслідків. Отже, як зазначає скаржник, у діях ОСОБА_1 не вбачається ознак корупції, які закріплені в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».

З урахуванням зазначеного просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2020 року а провадження у справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу та події інкримінованих їй адміністративних правопорушень.

Від прокуратури Вінницької області апеляційному суду надійшли заперечення проти апеляційної скарги, проте, Вінницький апеляційний суд Вінницької області їх не бере до уваги, оскільки нормами КУпАП такий процесуальний документ не передбачений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Павлов С.С. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити подану апеляційну скаргу.

Прокурор Паук В.В. проти апеляційної скарги заперечував, просить залишити в силі постанову суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вона працює директором КП «Вінницький муніципальний центр містобудування та архітектури» з 2010 року. Всі Накази, про які йдеться мова у вищеперерахованих протоколах, дійсно нею були підписані.

Захисник - адвокат Павлов С.С. звертає увагу суду на ту обставину, що за результатами вивчення документів Національне агентство запобігання корупції мало б скласти обґрунтований висновок, чого зроблено не було.

Ще адвокат вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутні склад та події інкримінованих правопорушень, оскільки всі надбавки та премії надавалися на підставі умов Колективного договору; що у матеріалах справи відсутні аркуші з матеріалів перевірки НАЗК, відповідно до яких складені протоколи про адміністративні правопорушення. Відсутній висновок НАЗК за результатами перевірки щодо можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень

Прокурор Паук В.В. просив врахувати, що в діях ОСОБА_1 мав місце не потенційний, а реальний конфлікт інтересів. Вважає оскаржувану постанову суду законною та обгрунтованою, просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника і прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зазначена правова норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, достатньо встановити факт закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, що є самостійною обставиною, яка виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, з огляду на ст. 247 КУпАП.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, необхідно оцінити доводи апеляційної скарги щодо підстав для закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КпАП України в редакції, що діяла на час вчинення правопорушень згідно з протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцію, за № 57 від 17.02.2020 року, №59 від 17.02.2020 року, № 60 від 17.02.2020 року та №62 від 17.02.2020 року, тобто, станом на 25 червня 2018 року та станом на 27 червня 2018 року, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ч.3 ст. 38 КпАП України в редакції, що діяла на час складання протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцію, за № 57 від 17.02.2020 року, №59 від 17.02.2020 року, № 60 від 17.02.2020 року та №62 від 17.02.2020 року, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, так само могло бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Станом на час прийняття оскаржуваної постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року, відповідно до ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення.

З матеріалів справи вбачається, що Національне агентство з питань запобігання корупції 26.11.2019 року направило Національній поліції України матеріали перевірки щодо можливого вчинення директором міського комунального підприємства «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» Вінницької міської ради ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, для розгляду та вжиття заходів згідно із законодавством.

Зазначені матеріали 29.11.2019 року надійшли до Департаменту документального забезпечення Національної поліції України, 05.12.2019 року - до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, а 16.12.2019 року - до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України. ( т.2 а/с 2-3).

Оскільки у супровідному листі НАЗК прямо вказується на можливе вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, надіслані матеріали містять повні дані як про суть порушень, так і про особу, яка їх вчинила, а уповноваженим органом складено протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за №№ 57, 59, 60, 62 винятково на підставі цих матеріалів, суд вважає, що саме дата надходження відповідних матеріалів до уповноваженого органу УСР у Вінницькій області ДСР НП України - 16.12.2019 року, і є днем виявлення цих порушень.

Таким чином, строк для накладення адміністративного стягнення, який на той час складав не шість, а три місяці з дня виявлення правопорушення, сплив 16 березня 2020 року.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статті 38 КпАП України в новій редакції, яка почала діяти з 19 квітня 2020 року, збільшує строк накладення адміністративного стягнення з трьох до шести місяців, тобто погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому не має зворотної дії в часі і не відновлює строк притягнення до адміністративної відповідальності, який вже сплив.

Суд першої інстанції розглядаючи справу на зазначені обставини і положення закону уваги не звернув, не встановив конкретний час виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та в порушення принципу незворотності дії закону в часі, застосував до правовідносин, які виникли раніше, закон, який не був чинним на той момент.

Таким чином, з огляду на те, що на момент розгляду справи судом першої інстанції - 27 травня 2020 року спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України, провадження у справі підлягало закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України.

Наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення тощо. Відтак суд не перевіряє і не оцінює інших доводів апеляційної скарги, в тому числі і щодо відсутності в діянні події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 294 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі, що і слід зробити у даній справі.

На підставі наведеного та керуючись статтями 247, 294 КпАП, України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Павлова Сергія Сергійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати.

Провадження по справі № 127/4155/20 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 і ч. 2 ст. 172-7 КпАП України ( протоколи №№ 57, 59, 60, 62)- закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В.С. Марчук