Провадження № 33/4820/443/20
Справа № 685/1682/19 Головуючий в 1-й інстанції Давидюк О. І.
Категорія: ст. 185 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Латюка Петра Яковича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Латюка Петра Яковича на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Михиринці, Теофіпільського району, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тракториста ТОВ «Україна 2001»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За постановою суду, 06 листопада 2019 року близько 18 години 32 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не виконав законної вимоги лейтенанта поліції ОСОБА_2., а саме вимогу про припинення спроби втечі з місця вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 вчинив активний опір під час затримання, шарпав лейтенанта ОСОБА_2 за формений одяг, обзивав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою останньому, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Непогоджуючись з вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Латюк П.Я., подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанову вважає незаконною.

Указавши у сформованій у постанові фабулі обвинувачення на вчинення ОСОБА_1 «активного опору під час затримання», «шарпання лейтенанта ОСОБА_3 за формений одяг», суд не звернув уваги на те, що такі дії не охоплюються диспозицією ст. 185 КУпАП.

Всупереч імперативним приписам ч. 2 ст. 268 КУпАП, місцевий суд здійснив судовий розгляд без участі ОСОБА_1 .

При розгляді справи суд порушив ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 129 Конституції України, оскільки розглянув справу без участі прокурора. Крім того, не врахував, що дана справа, в силу суворості санкції ст. 185 КУпАП, фактично є кримінальною.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Латюка П.Я. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 586881, складеного поліцейським СРПП Теофіпольського відділення поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області 06 листопада 2019 року, яким підтверджується, що 06.11.2019 року близько 18 години 32 хвилин по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не виконав законної вимоги лейтенанта поліції ОСОБА_2., а саме: вимогу про припинення спроби втечі з місця вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 39).

- пояснень свідка поліцейського СРПП № 4 Теофіпольського відділення поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2., наданими місцевому суду, який підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення;

- протоколу від 06 листопада 2019 року АА № 001180 про адміністративне затримання ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 262 КУпАП, з якого вбачається, що 06 листопада 2019 року близько 18 години 32 хвилин ОСОБА_1 затримано у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (а.с. 41) ;

- відеозапису з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не виконав вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_2 припинити спробу втечі з місця вчинення адміністративного правопорушення, вчинення останнім активного опору під час затримання, шарпання лейтенанта ОСОБА_2 за формений одяг, обзивання нецензурними словами (а.с. 38);

- висновку, складеного 21 січня 2020 року начальником СРПП № 1 Теофіпольського відділення поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області за повідомленням Старокостянтинівської місцевої прокуратури щодо можливих неправомірних дій громадянином ОСОБА_1 , яким підтверджується те, що ОСОБА_1 , з метою уникнення відповідальності за ст. 130 КУпАП, намагався втекти від працівників поліції на територію свого господарства, поводив себе зухвало (а.с. 35-37);

- даними постанови судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року та постанови судді судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2020 року в справі № 685/1681/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (63-66).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вищенаведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та обгрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Твердження сторони захисту про порушення права на захист, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Так, відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Як вбачається із матеріалів справи, така, після доопрацювання та належного оформлення, надійшла до Білогірського районного суду Хмельницької області 10.04.2020 року та призначена до розгляду на 15.05.2020 року. Однак, вказаної дати розгляд справи не відбувся, оскільки потерпілим - інспектором поліції ОСОБА_2. заявлено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке було задоволено місцевим судом. Розгляд справи відкладено до 28.05.2020 року до 10 годині 00 хвилин.

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 20.05.2020 року був повідомлений про розгляд справи у Білогірському районному суді Хмельницької області 28.05.2020 року о 10 годині 00 хвилин (а.с. 73).

Отже, місцевий суд надав можливість ОСОБА_1 скористатись своїм правом на захист.

Натомість, останній, не бажаючи приймати участь у судовому засіданні, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що вину визнав, штраф у сумі 1093 грн. сплатив. Тому, у суду не було підстав для відкладення справи.

Приймаючи до уваги поведінку особи, яка притягається до відповідальності, яка не бажала приймати участь в розгляді справи, з метою розгляду справи у розумні строки, зважаючи на те, що приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП не є імперативними, зокрема щодо примусового приводу, оскільки законодавцем використана конструкція «може бути», суд здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що право ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Разом з тим, в апеляційній інстанції було надано можливість ОСОБА_1 довести свою невинуватість належними та допустимими доказами.

Посилання на те, що зазначення у постанові у фабулі обвинувачення про вчинення ОСОБА_1 «активного опору під час затримання», «шарпання лейтенанта ОСОБА_3 за формений одяг не охоплюються диспозицією ст. 185 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, диспозицією ст. 185 КУпАП визначено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як вбачається із фабули обвинувачення, викладеній в оскарженій постанові, злісна непокора законному розпорядженню полягала в тому, що ОСОБА_1 , який зобовязаний був залишатись на місці зупинки автомобіля, не виконав вимогу працівника поліції та намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, також вчинив активний опір під час затримання, шарпав лейтенанта ОСОБА_2 за формений одяг, обзивав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою останньому.

Отже, фабула обвинувачення, викладена у постанові відповідає диспозиції ст. 185 КУпАП.

Встановивши вказані обставини, з урахуванням наведених доказів, суд обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Разом з тим, відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, тому доводи сторони захисту про те, що вказана справа в силу санкції статті є фактично кримінальною, апеляційний суд до уваги не приймає.

Твердження щодо відсутності прокурора під час розгляду справи на увагу суду не заслуговують, оскільки справа про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП не входить до переліку справ, визначених ч. 2 ст. 250 КУпАП, участь прокурора у розгляді яких є обов`язковою. Тому, місцевий суд, не порушуючи вимоги закону, правильно розглянув справу за відсутності прокурора.

Що стосується накладення адміністративного стягнення, то слід зазначити, що місцевим судом правильно враховано вимоги ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 цього ж Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, 06.11.2019 року, постанова винесена 28.05.2020 року, тому місцевий суд прийшов до правильного висновку про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та повернення справи до суду першої інстанції, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Латюка Петра Яковича - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.