МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/812/188/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Біляєвої В.М.,

захисника особи, відносно якої провадження у справі закрито, - адвоката

Осадчого А.М.,

представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Кузьміних І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, відносно якої провадження закрито ОСОБА_2 , - адвоката Синюк С.Л. на постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року, відносно

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Теміратау Карагандинської області

Республіки Казахстан, жителя АДРЕСА_1

якою, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року встановлено, що відносно ОСОБА_2 був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до вказаного протоколу водій ОСОБА_2 28 липня 2019 року о 17 годині 45 хвилин на а/д Н-24 «Миколаїв-Благовіщенське», керуючи автомобілем «SSANG YONG RODIUS» д/н НОМЕР_1 , перед початком виконання обгону автомобіля, який рухався в попутному напрямку, не впевнившись у безпечності маневру для інших учасників дорожнього руху, розпочав обгін, в ході якого створив перешкоду водію «TOYOTA Land Cruiser 150» державний номер НОМЕР_2 , що призвело до ДТП, чим порушив вимоги п.14.2 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Зазначеною постановою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з постановою в інтересах особи, відносно якої провадження по справі закрито, захисник Синюк С.Л. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, дав неправильну оцінку доказам, внаслідок чого безпідставно визнав ОСОБА_2 винним за ст. 124 КупАП та закрив провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

На погляд захисника, з висновками поліції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, погодитись неможна, оскільки маневр випередження, обгону, закінчений не був і водій автомобіля «SSANG YONG RODIUS» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав намір вчинити обгін декількох автомобілів. Під час виконання маневру обгону автомобіля він почув звуковий сигнал іншого автомобіля, який на його думку мав намір здійснювати обгін його автомобіля та «обгоняємого» ним автомобіля. В подальшому ОСОБА_2 одразу почав знижувати швидкість руху автомобіля та повертатися на свою смугу руху, а інший автомобіль почало заносити, в наслідок чого він виїхав за межі проїзної частини.

Відповідно до обставин справи водій автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 150» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 виконував обгін попереду їдучого транспортного засобу та в подальшому виявив автомобіль «SSANG YONG RODIUS» д/н НОМЕР_1 , який продовжував маневр обгону попутних транспортних засобів. Намагався здійснити випередження останніх, усіх попереду їдучих транспортних засобів, але не справився з керуванням не розрахував безпечну швидкість та відстань в результаті чого втратив контроль над автомобілем, що призвело до з`їзду останнього в кювет.

Також звертає увагу на те, що контакту між автомобілями не було, що вказує на ігнорування водієм ОСОБА_1 п.1.10 ПДР України.

Таким чином на думку апелянта, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 150» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.п.12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи зазначені вимоги ПДР України, усі обставини справи, ОСОБА_2 звертав увагу працівників поліції на необхідність складання адміністративного протоколу саме на водія автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 150» НОМЕР_2 ОСОБА_1 , за вчинення ДТП, але з незрозумілих причин працівники поліції склали протокол на обох учасників ДТП.

Не погоджуючись з протоколом, складеним відносно ОСОБА_2 , останній був змушений звернутись до спеціалістів в галузі права, автотехніки та трасології, так відповідно до Висновку № 2019-2609 від 1 жовтня 2019 року, який виконано судовим експертом ОСОБА_3 , за результатами проведеного автотехнічного дослідження було встановлено, що в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору були умовою створення аварійної обстановки, або знаходились в причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. В той же час в діях водія автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 150» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п.п.12.1. та 12.3. Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.

Відповідно до Рецензії (КНДІСЕ) від 24 грудня 2019 року встановлено, що вищезазначений звіт виконаний відповідно до вимог чинного законодавства, є об`єктивним та неупередженим щодо обставин дорожньо транспортної пригоди, яка розглядається в Арбузинському районному суді Миколаївської області, а тому просив суд долучити зазначені матеріали до адміністративної справи.

Під час слухання справи в Арбузинському районному суді Миколаївської області, ухвалою від 24.02.2020 року було призначено по справі судову авто-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_4 при дослідженні обставин даної дорожньо-транспортної ситуації розглядались два варіанти механізму розвитку даної пригоди оскільки, свідчення водія автомобіля «SSANG YONG RODIUS» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 та свідчення водія «TOYOTA Land Cruiser 150» НОМЕР_2 ОСОБА_1 , містять розбіжності щодо механізму розвитку даної дорожньої дорожньо- транспортної пригоди.

Вважає, що з даним висновком експерта № 148 Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Змерзлого О.О. погодитись не можливо, оскільки він є неповним та однобічним, оскільки при складанні Висновку експерта № 2109-2609 від 01 жовтня 2019 року, який рецензовано Київським Науково Дослідним Інститутом Судових Експертиз, судовому експерту ОСОБА_5 М ОСОБА_6 було достатньо вихідних даних для проведення повного та всебічного дослідження, однак з незрозумілих причин вихідних даних не достатньо для судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Змерзлого О.О.

Також зазначає, що при винесені оскаржуваної постанови суд першої інстанції на обґрунтування своєї позиції посилається саме на Висновок експерта № 148 Миколаївського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України Змерзлого О.О. який є не повним та однобічним, та не бере до уваги висновок експерта № 2109-2609 від 01 жовтня 2019 року, який рецензовано Київським Науково Дослідним Інститутом Судових Експертиз, оскільки експерт ОСОБА_3 не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Крім того зазначає, що відповідно до ст. 108 КАС України - висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Вказує що, суд при винесенні оскаржуваної постанови повинен враховувати не лише висновок експерта № 148 Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Змерзлого О.О., а й наявні в матеріалах справи докази.

На обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 було надано до суду кольорові фотографії, на яких ніби-то зафіксовано дорожньо-транспортну обстановку перед дорожньо- транспортною пригодою. Дані фотографі зі слів ОСОБА_1 , він отримав із відео, яке в свою чергу було знято на відеореєстратор, що находився в його автомобілі, однак дане відео він втратив і залишились лише фотографії.

На даних фотографіях відображено рух транспортних засобів по дорозі, однак дані фотографії не відповідають самому місцю пригоди.

Згідно схеми ДТП, місце пригоди відбулось на 103км + 800 автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» на відстані 500 метрів від повороту на смт. Арбузинка, на даній ділянці дороги по обидві сторони узбіччя дороги знаходиться поле, а згідно наданих фотографій ОСОБА_1 він вказує, що ДТП відбулось на ділянці дороги, де по обидві сторони узбіччя ростуть дерева.

Враховуючи наведені фотографії, можна дійти висновку, що, ОСОБА_1 навмисно спотворює обставини ДТП, надає суду лише тільки ті фотографії, які йому вигідні, при цьому не надаючи самого відеозапису, цим самим намагається завести суд в оману.

Враховуючи викладене, вважає постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення безпідставною та такою, що підлягає скасуванню та просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 - адвоката Осадчого А.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення представника потерпілого Герасимова С.І., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

Кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборону подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, має бути зазначено суть адміністративного правопорушення. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030517 від 28.07.2019 року водій ОСОБА_2 28 липня 2019 року о 17 годині 45 хвилин на а/д Н-24 «Миколаїв-Благовіщенське», керуючи автомобілем «SSANG YONG RODIUS» д/н НОМЕР_1 , перед початком виконання обгону автомобіля, який рухався в попутному напрямку, не впевнившись, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та чи ніхто з учасників руху не розпочав обгін, розпочав обгін, в ході якого створив перешкоду водію «TOYOTA Land Cruiser 150» НОМЕР_2 , що призвело до ДТП, чим порушив вимоги п.14.2 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Згідно з диспозицією ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто елементами об`єктивної сторони даного правопорушення, є діяння (дії або бездіяльність) учасників дорожнього руху, суспільно небезпечні наслідки у виді пошкодження вказаних вище об`єктів та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та наслідками.

Як убачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030517 від 28.07.2019 року, складеного відносно ОСОБА_2 , в ньому не зазначено про те, що порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху спричинило пошкодження транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди чи одного з них.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не містить даних, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті.

Слід також зазначити, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030517 від 28.07.2019 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху (ст.254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідно ст. 252 КУпАП, слід дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030517 від 28.07.2019 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення але з підстав, викладених в тексті постанови апеляційного суду, а не з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції зазначеним обставинам належної правової оцінки не дав та помилково визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови, встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на конкретні зазначені вище обставини у справі закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є незаконним, а тому постанова судді підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 61, 62 Конституції України, ст. ст. 280, 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої провадження закрито ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2020 року скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити, в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова