ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1072/20 Справа № 201/5171/20 Суддя у 1-й інстанції - Ополинська І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Дніпро

11 вересня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, за участю ОСОБА_1 та його захисника Погорілого А.М., представника потерпілої ОСОБА_2 - Келембет І.М., апеляційну скаргу представника Келембет Ілони Миколаївни в інтересах потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження у справі щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою освітою, який є фізичною особою-підприємцем, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 07 серпня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 661011, 24 травня 2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку, в ході якої виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою на адресу колишньої дружини ОСОБА_2 та падчериці ОСОБА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до побоювання постраждалих осіб за своє життя та здоров`я, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою представник Келембет І.М. в інтересах потерпілої ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи, неправильно досліджено та допущено переоцінку доказів у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану постанову без змін, представник потерпілої ОСОБА_2 - Келембет І.М. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_2 - Келембет І.М. про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак суд не повно встановив обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи, неправильно дослідив та допустив переоцінку доказів у справі, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно диспозиції ст. 173-2 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП включає: об`єкт, яким виступають суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку; об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у діянні (дії або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого; суб`єкт даного адміністративного правопорушення загальний, а суб`єктивна сторона виражається у формі умисної вини.

Як вбачається з матеріалів даної справи факт вчинення домашнього насильства підтверджується тільки поясненнями ОСОБА_2 , її доньки ОСОБА_3 та захисника Келембет І.М., які фактично є заінтересованими особами.

Крім того, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували сам факт психологічного насильства, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує заяву ОСОБА_2 , а тому, за таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Більш того, як встановлено судом першої інстанції та сторонами у справі не оспорюється, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, між яким склалися тривалі неприязнені стосунки на ґрунті розподілу спільного майна після розлучення, зокрема, безпосередньо квартири за місцем розташування якої відбулися події відображені у протоколі.

Між тим, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті батька останнього. У той же час, ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає у цьому помешканні з січня 2018 року, на даний час триває судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та поділ спільного сумісного майна подружжя, що підтвердила у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2

ОСОБА_2 за власною ініціативою потрапила до квартири ОСОБА_1 разом із іншими особами, зрізавши замки на вхідних дверях, а в подальшому, знаходячись у квартирі, після приїзду до помешкання ОСОБА_1 , за власним бажанням залишилася у даній квартирі, таким чином, ОСОБА_2 була безпосереднім ініціатором конфліктної ситуації, яка, знаходячись у тривалих неприязнених стосунках із колишнім чоловіком ОСОБА_1 , не проживаючи з ним останні два роки, за власною ініціативою прибула за місцем його постійного мешкання, та потрапила до квартири шляхом злому вхідних дверей, при цьому поводила себе провокуючи по відношенню до ОСОБА_1 та таким чином, що не притаманно жертві психологічного насильства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що письмові пояснення ОСОБА_3 та Келембет І.М. не можна вважати, як об`єктивні та безсторонні, оскільки сумніви щодо безсторонності та об`єктивності таких свідчень не отримали свого спростування під час судового розгляду даної справи, вказані особи є безпосередньо пов`язаними родинними та діловими стосунками з ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 є рідною донькою потерпілої та падчеркою ОСОБА_1 , з яким у неї теж склалися неприязнені стосунки, а Келембет І.М. є адвокатом, яка надає ОСОБА_2 правову допомогу з спірних цивільних питань щодо розподілу спільного майна.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що будь-які об`єктивні докази, які б прямо або опосередковано свідчили про протиправну поведінку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відсутні, як і не міститься доказів про те, що поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності, містила у собі ознаки домашнього (психологічного) насильства та умислу на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із спричиненням шкоди психічному здоров`ю вказаних осіб.

Отже, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та будь-яких інших доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Келембет Ілони Миколаївни в інтересах потерпілої ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження у справі щодо ОСОБА_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч