Справа № 127/8515/20
Провадження № 33/801/548/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Дідиченка О.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 - Дідиченка Олега Олександровича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №346253 вбачається, що 30 березня 2020 року о 01:20 год в м. Вінниці по вул. Магістратська, 160, ОСОБА_1 керував автомобілем SCODA Favorit, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: відсутня реакція зіниці на промінь світла. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у лікаря нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія», висновок №0968, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,20 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, адвокат ОСОБА_1 - Дідиченко О.О. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, порушено порушено норми матеріального та процесуального права, порушено право на справедливий суд. Просив постанову суду скасувати, провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши адвоката Дідиченка О.О., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №346253, що 30 березня 2020 року о 01:20 год в м. Вінниці по вул. Магістратська, 160, ОСОБА_1 керував автомобілем SCODA Favorit, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: відсутня реакція зіниці на промінь світла. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у лікаря нарколога в КП ВОНД «Соціотерапія», висновок №0968 від 30 березня 2020 року.

В графі пояснення ОСОБА_1 зазначив, що «вину визнаю».

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно послався на докази, що є в матеріалах справи, дав їм належну оцінку і прийшов до правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Матеріали справи містять Висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 30березня 2020 року лікарем КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами ОСОБА_1 , який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі.

Є необґрунтованими та не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, крім іншого, настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та кореспондується в даному конкретному випадку з вимогами п.2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду є визначена у ст.266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1408/27853 від 10.11.2015), п.п.6-7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015, зареєстрована в МЮ України за № 1413/27858 від 11.11.2015) і п.3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду.

Згідно встановленої вказаним законодавством України процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), а тому апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги про порушення працівниками поліції установленого порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки підстави, за яких огляд на стан сп`яніння може бути недійсним чітко визначені у законі і не узгоджуються з позицією ОСОБА_1 , якому детально була роз`яснена процедура проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від його проходження.

Про наявність у працівника поліції цілком обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан наркотичного сп`яніння, свідчили такі ознаки як зіниці очей не реагують на світло, що відповідає п.2-4 розділу І вказаної «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності лікаря - нарколога ОСОБА_2 в КП ВОНД «Соціотерапія», висновок №0968 від 30 березня 2020 року.

Отже, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та ознаки такого сп`яніння є зафіксованими в протоколі та становлять суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_1 зобов`язаний був на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, і на думку апеляційного суду, є ніщо іншим як бажання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

Таким чином, судом першої інстанції, були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

В оскаржуваній постанові судом відповідно до вимог закону надано оцінку всім доказам по справі в їх сукупності, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом», незгода сторони з такою оцінкою не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що є безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права на справедливий суд.

Адвокат ОСОБА_1 - Дідиченка О.О. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки 02 липня 2020 року Президентом України підписано закон № 720-ІХ від 17 червня 2020 року, опубліковано 03 липня 2020 року у газеті «Голос України», який скасовує зміни до КУпАП, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених у судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ч.1 ст.130, ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Дідиченка Олега Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун