Провадження № 33/4820/503/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Філіпчук О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює приватним підприємцем,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.

За постановою судді, 29 травня 2020 року о 01 годині 20 хвилин в місті Хмельницькому по проспект Миру, 60/2 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «AUDI А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Тест на алкогольне сп`яніння проводився лікарем-наркологом за допомогою приладу «Драгер» у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП ХОЗ з НПД ХОР, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2020 року, вказану постанову скасувати та закрити провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Уважав, що дана постанова є такою, що винесена помилково, оскільки суддя місцевого суду не дослідив та не з`ясував всі обставини, які б могли вплинути на прийняття рішення по суті.

Крім цього, посилався на те, що працівники поліції зупинили його безпідставно, а при складанні адміністративного протоколу щодо нього було допущено ряд порушень.

Наголошував, що з результатами перевірки на стан алкогольного сп`яніння приладом «Драгер», який показав 1,99 проміле, не погодився, бо не було надано сертифікат відповідності вказаного приладу, підписувати висновок лікаря відмовився, оскільки з ним не згідний.

Разом з тим, враховуючи ряд фактів, а саме те, що працівники поліції запросили свідків, яких самі ж і привезли, проводили розмову з лікарем, не повідомили йому про його права, допустили ряд порушень щодо складання протоколу, у нього склалося враження, що працівники поліції були зацікавлені в тому, щоб притягнути його до адміністративної відповідальності.

При цьому, на його думку, місцевим судом було порушено його право на справедливий суд, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, оскільки постанова суду у справі не була видана йому в день її проголошення, а отримав він її лише 08 липня 2020 року звернувшись в місцевий суд, і повторно поштовим відправленням 09 липня 2020 року в зв`язку з цими обставинами він не міг вчасно звернутись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану постанову через неможливість обґрунтувати скаргу внаслідок чого був пропущений 10 денний строк з дня винесення постанови.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки, оскаржувана постанова не була своєчасно отримана апелянтом, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин, зазначених у клопотанні про поновлення строку, та підлягає поновленню апеляційним судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який і був дотриманий працівниками поліції.

Посилання апелянта на безпідставність та незаконність зупинки транспортного засобу, вважаю безпідставними та необґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 331311 від 29 травня 2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 травня 2020 року (перебуває у стані алкогольного сп`яніння); результатами приладу «Drager Alcotest 7510», тест № 82 від 29 травня 2020 року з результатом 1.99‰; поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 29 травня 2020 року; відеозаписом з нагрудних камер спостереження інспекторів патрульної поліції.

Однак, слушними є посилання апелянта відносно проходження наркотичного сп`яніння, що зазначено у мотивувальній частині постанови, бо на стан наркотичного сп`яніння його не перевіряли, а лише на стан алкогольного сп`яніння.

Також, неправильно зазначено рік народження ОСОБА_1 : 1988 рік замість 1989.

Водночас апеляційним судом установлено, що вказані неточності не впливають на доведення вини ОСОБА_1 та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, в поданій апеляційній скарзі чи у судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі не встановлено та таких не надано.

Тому порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.

Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.