Справа №642/2353/20
Провадження №3/642/1020/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Бородіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер невідомий, громадянина Арабської Республіки Єгипет, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

28.04.2020 о 01-00 год. за адресою: м.Харків, вул. Велика Панасівська, 76-в, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Audi S3, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, млява реакція зіниць очей на світло. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Протягом року двічі притягувався до відповідальності, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 повідомлено, що справа розглядатиметься в Ленінському районному суді м. Харкова, відтак він був обізнаний, що матеріал буде направлений у вказаний суд для розгляду, хоча і відмовився від підпису в протоколі про ознайомлення з місцем розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно положень ст.268 КУпАП інкриміноване ОСОБА_2 адміністративне правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП не відноситься до правопорушення, по якому присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою.

Відповідно до положень ч.2 ст. 268 КУпАП, до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не передбачена можливість застосування примусового приводу.

Приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п.4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №281530 від 28.04.2020 зазначено про наявність у поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Друк Д.М. підстав вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння та вказані такі ознаки: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, млява реакція зіниць очей на світло.

Згідно абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КупАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті особою, яка протягом року двічі піддавалася адміністративному стягненню за вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2019 та постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.02.2020 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушень за ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, і підданий адміністративному стягненню.

В матеріалах справи наявне направлення водія ОСОБА_2 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.

Крім того, судом переглянуто відеозапис зі службових відеокамер, який долучено до адміністративного матеріалу.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №281530 від 28.04.2020, у якому зафіксовані, в тому числі і виявлені, ознаки алкогольного сп`яніння, поясненнями свідків, які були запрошені співробітниками поліції та які засвідчили вищевикладені обставини, переглянутими судом відеозаписами зі службової бодікамери, які долучені до матеріалів адміністративної справи, на яких зафіксовані обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_2 від проходження в установленому законом порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, запропонованого працівником поліції, відмовився в присутності двох свідків, а також постановами про притягнення ОСОБА_2 двічі протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд дійшов висновку, що дії поліції відповідають вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в частині подяку встановлення у водія ознак сп`яніння.

При таких обставинах, вина ОСОБА_2 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, є доведеною.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних НАІС ДДАІ не отримував посвідчення водія.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного, ч.3 ст.130 КУпАП, керуючись ст. ст.40-1, 33,36, 279,280,283,284 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя О.В. Бородіна