ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8615/19 Номер провадження 33/814/76/20Головуючий у 1-й інстанції Струков О. М. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ковжоги О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ковжоги О.І., на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Судану, проживаючого: АДРЕСА_1 , місце роботи та ід. код невідомо, -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Піддано ОСОБА_2 адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір 384 гривні 20 копійок на користь держави.

Згідно з постановою судді, 18 вересня 2019 року, гр. ОСОБА_2 близько 11 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м.Полтава по вул.Колективна, 8, в порушення п.2.5 ПДР, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло; порушення координації рухів; порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку , водій відмовився у присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Адвокат Ковжога О.І. в апеляції, принесеній в інтересах ОСОБА_3 просить постанову судді щодо його підзахисного скасувати та закрити провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляції вказує на ряд порушень, допущених судом та при складанні протоколу. Зокрема , вказує на порушення права на захист та незабезпечення його підзахисного перекладачем. При цьому , адвокат зазначає , що ОСОБА_4 казав працівникам поліції , що він знаходиться на лікуванні в медичному закладі та йому необхідно було отримати визначені лікарем ін`єкції , але працівник поліції проігнорував законні права особи.

Також , працівниками поліції порушено порядок проведення огляду , оскільки не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці , а відразу в медичному закладі. При цьому , працівниками поліції не складалося направлення на проходження огляду в медичному закладі.

ОСОБА_4 після спілкування з працівниками поліції самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння , згідно з яким він перебував у тверезому стані.

Крім того, в судове засідання він не викликався та судом розглянута справа без його участі в порушення КУпАП.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні адвокат Ковжога О.І. та особа , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши захисника та особу , що притягується до адміністративної відповідальності , допитавши свідків , дослідивши матеріали справи , апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі .

Так , визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на: пояснення порушника , викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, відеозапис події та матеріали справи в їх сукупності.

Проаналізувавши зазначені докази суддя дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Із вказаним висновком судді погоджується і апеляційний суд.

Натомість , доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та численні процесуальні порушення , допущенні під час складання протоколу щодо нього , не ґрунтуються ні на нормах закону, ні на фактичних обставинах справи, а тому вищевикладених висновків судді не спростовують.

Як вбачається із протоколу про адмінправопорушення серії ДПР18 № 280516 від 18.09.2019 року 18 вересня 2019 року, гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в м.Полтава по вул.Колективна, 8, в порушення п.2.5 ПДР, з ознаками наркотичного сп`яніння; від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку , водій відмовився у присутності двох свідків.

Згідно з ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Так , за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП ( в редакції , яка діяла станом на 18 вересня 2019 року ) адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже , ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи доводи апеляції у контексті вимог законодавства , апеляційний суд вважає неспроможними доводи про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , через відсутність стану наркотичного сп`яніння , що апелянти підтвердили висновком , отриманим за результатами самостійного проходження огляду , оскільки відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійною підставою для притягнення до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз відеозапису з камер поліцейського свідчить , що особа після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння , намагається залагодити ситуацію із поліцейськими. При цьому , жодних заперечень щодо обставин події він не висловлює , як не вказує і на поганий стан здоров`я та інші обставини , що перешкодили б йому пройти огляд. Насамкінець , із цього відеозапису чітко вбачається , що ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду.

Свідок ОСОБА_6 , що був допитаний в апеляційному суді , підтвердив факт відмови ОСОБА_5 від проходження огляду на пропозицію поліцейського.

З цих же підстав не можуть вплинути на правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 обставини щодо проходження ним лікування та прямування в день подій до лікаря для отримання лікувальних ін`єкцій.

Допитаний під час апеляційного перегляду лікар ОСОБА_7 зазначив , що він є лікарем хірургом та у нього проходив лікування пацієнт

ОСОБА_8 долучених до апеляційної скарги медичних документів вбачається , що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні 1 МКЛ м. Полтави з 14.09.2019 по 19.09.2019 року.

Разом з тим , оцінюючи вказані докази на предмет належності , апеляційний суд приходить висновку , що жодних обставин , які можуть вплинути на правильність кваліфікації дій ОСОБА_2 , вони не підтверджують.

Не впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 і свідчення його дружини в апеляційному суді.

Щодо доводів апеляції про допущенні працівниками поліції процесуальні порушення , то вони також на знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З огляду на викладене , оскільки у ОСОБА_2 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння , працівниками поліції правильно запропоновано пройти огляд відразу в медичному закладі і жодних порушень у вказаних діях апеляційний суд не вбачає.

Щодо відсутності направлення на проходження медичного огляду , то слід зазначити , що ОСОБА_2 відмовився від його проходження , а тому у працівників поліції були відсутні підстави для його написання.

Не вважає апеляційний суд обґрунтованими доводи апеляції щодо відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_2 . Переглядаючи відеозапис фіксації подій з боді-камер працівників поліції встановлено , що керуючи транспортним засобом «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 здійснив зіткнення з огорожею , що і послугувало підставою для виклику працівників поліції. В подальшому , під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Підстав ставити під сумнів законність дій працівників поліції за вказаних обставин , апеляційний суд не знаходить.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження і доводи щодо порушень з боку працівників поліції прав ОСОБА_2 на захист.

Як вбачається з відеозапису фіксації подій з боді-камер працівників поліції , працівниками поліції детально роз`яснено останньому його права . При цьому , з`ясовано правильність розуміння всього , що говорять працівники поліції. Із відеозапису вбачається , що ОСОБА_2 чітко розуміє мову спілкування працівників поліції та ним не висловлено жодного зауваження чи прохання про залучення перекладача у зв`язку з нерозумінням української мови.

Є неспроможними доводи апеляції щодо процесуальних порушень , допущених судом через розгляд справи за відсутності особи , що притягується до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адмінправопорушення , ОСОБА_2 був повідомлений про час , день та місце розгляду справи щодо нього , проте в зазначений час до суду він не з`явився.

Таким чином , ОСОБА_2 був обізнаний про те, що в провадженні Октябрського райсуду знаходяться матеріали справи про адміністративне провадження, а тому він мав об`єктивну можливість як особисто так і скориставшись послугами адвоката, приймати участь при розгляді справи, однак не скористався своїми правами.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи не є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Також варто зазначити, що права ОСОБА_2 на участь у судовому розгляді у повній мірі бути відновлені в ході апеляційного розгляду , зокрема , в частині допиту свідків , про виклик яких клопотали апелянти.

З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, постанову судді слід залишити без змін , а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючи сь ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ковжоги О.І. в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення , а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2019 року щодо ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП - без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин