Справа № 127/7452/20
Провадження № 33/801/457/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Р. В. на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 к., на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 24 березня 2020 року о 20 год 30 хв. в м. Вінниці по вул. Зодчих, 16 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево та стіни кафе «Карабас», що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та механічних пошкоджень транспортного засобу, дерева і стіни кафе, чим порушив вимоги підпункту 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, при цьому він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто ОСОБА_1 своїми діями також порушив вимоги пункту 2.9 (а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чернілевська Р. В. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після скоєння ДТП за участю ОСОБА_1 та до приїзду працівників поліції пройшла майже година, тобто відповідно до схеми ДТП час його скоєння 21 год 30 хв, а згідно з рапортом інспектора взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області Циркалюка Я. ДТП було виявлено о 21 год 20 хв. Крім того, у справі відсутні докази, зокрема відеозапис чи пояснення свідків про те, що ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем та скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в порушення пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок), поліцейський склав протокол у відсутності свідків. Крім того, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а висновок КЗ ВОНД «Соціотерапія» у якому зазначено, що огляд проводився допомогою спеціальних технічних засобів (прилад «Драгер») не містись результатів застосування цього приладу, які роздруковуються на паперовий носій в автоматичному режимі. Вказувала, що ДТП сталось не з вини ОСОБА_1 , після ДПТ ОСОБА_1 вживав алкогольні напої у зв`язку з стресовою ситуацією.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною першою статті 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають водії за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Тобто для кваліфікації дій особи за цією частиною статті 130 КУпАП необхідною умовою є встановлення факту керування (тобто здійснення транспортним засобом механічного руху) водієм, який перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таке можливо зафіксувати лише шляхом зупинки транспортного засобу працівниками поліції у встановленому порядку, а у випадку скоєння ДТП необхідно переконатись, що особа, яка керувала транспортним засобом перебувала в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вже на момент його скоєння. Це можливо у тому разі, коли ця особа не відлучалась з місця ДТП до приїзду працівників поліції та перебувала в полі зору свідків, потерпілих тощо, або сама не заперечувала факту керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відсутності таких доказів підстав для кваліфікації дій особи за частиною першою статті 130 КУпАП не має.

Вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, становить окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною четвертою статті 130 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Як видно з матеріалів справи ДТП сталось о 20 год 30 хв 24 березня 2020 року, а виявлене воно було працівниками поліції о 21 год 20 хв того ж дня. При цьому ОСОБА_1 послідовно стверджував, що алкогольні напої вживав після скоєння ДТП, яке, з його ж таки пояснень, сталось не з його вини.

Жодних доказів, які б спростували такі його пояснення у справі не має, а тому підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП у працівників поліції не було, як і підстав погоджуватись із такою кваліфікацією у судді суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 256 КУпАП кваліфікацію дій особи, тобто визначення нормативного акту, зокрема конкретної частини статті КУпАП, у разі якщо ними передбачена різна об`єктивна сторона правопорушення, здійснює саме особа, уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість орган/посадова особа, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, установивши, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП мотивованою постановою має повернути протокол про адміністративне правопорушення правоохоронному органу, який його склав, для належного оформлення (саме такі роз`яснення містяться у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Згідно з частиною другою статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Отже, оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, за якою його дії кваліфіковано не правильно, на час розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчився установлений частиною другою статті 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, що унеможливлює її направлення до органу Національної поліції України для належного оформлення, то постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі: в частині притягнення ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність складу адміністративного правопорушення, а в частині його притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП на підставі пункту 7 частини першої статті 247 цього Кодексу через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Чернілевської Р. В. задовольнити.

Постанову судді постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Панасюк