Справа № 496/1681/20
Провадження № 3/496/1115/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «Агрейнтранс»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2020 року гр-н ОСОБА_1 порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: о 14.30 год. на 450 км а/д Київ-Одеса Біляївського району Одеської області, керував автомобілем Scania P420/Schwarzmuller SK реєстраційний номер НОМЕР_1 НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав з підстав, викладених у клопотанні. При цьому пояснив, що був зупинений працівниками поліції за нібито керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Разом з тим, алкогольні напої він не вживав, натомість працівники поліції вимагали від нього грошові кошти за не притягнення до відповідальності, на що він погодився та надав їм грошові кошти. Але перед передачею грошових коштів він підписав протокол, написав власноруч пояснення, а також у присутності понятих відмовився від проходження медичного огляду. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому просив провадження по справі закрити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що його зупинив інспектор поліції та запросив бути свідком того, що правопорушник ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Цю подію було записано на відеокамеру і дійсно, ОСОБА_1 в його присутності відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п.п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння очей), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння правопорушника в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що уповноваженою посадовою особою було складено протокол у відповідності до п.8 Порядку. Вказана обставина підтверджується відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Всупереч доводів ОСОБА_1 , його вина у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 151220 від 19.04.2020 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, доданими і дослідженими до нього матеріалами, письмовими поясненнями ОСОБА_1 у протоколі, який вказав, що шкодує, що сів за кермо напідпитку;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , показання якого викладено вище;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, зафіксованим з місця події.

Також відеозаписом підтверджуються факт пропозиції ОСОБА_1 з боку інспекторів пройти огляд на стан сп`яніння та факт його відмови.

ОСОБА_1 також пояснив суду, що працівники поліції, які зупинили його, запропонували передати їм грошові кошти за не притягнення до адміністративної відповідальності. Він погодився передати 1500 грн., але оскільки у нього в наявності грошових коштів не було, він зв`язався з дружиною, яка перерахувала йому на картку 1500 грн. На підтвердження вказаної обставини він надав скриншот з мобільного телефону, з якого вбачається, що 19.04.2020 року о 13.48 год. на рахунок ОСОБА_1 було зараховано 1500 грн., які цього ж дня о 15.29 год. він зняв з картки і передав особі, вказаній працівником поліції.

Але суд не приймає до уваги вказані доводи, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, протокол складений о 14.50 год., а грошові кошти були зняті з карткового рахунку о 15.29 год., тобто після складення протоколу, де ОСОБА_1 власноруч зазначив «сожалею, что выпившим сел за руль», та після запрошення понятих, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що виключає не притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, суд, при накладанні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що він вчинив грубе правопорушення, яке виразилося в керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що знижують увагу, швидкість реакції, яке могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2020 року.