Номер провадження: 33/813/944/20
Номер справи місцевого суду: 507/330/20
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Журавльова О.Г., за участі секретаря судового засідання Янковської Ю.Л., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області від 15.05.2020 року відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента ППІ НУК ім. Адм. Макарова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №116105 від 04.03.2020 року вбачається, що 04 березня 2020 року о 22:16 год. ОСОБА_1 в смт. Криве Озеро Миколаївської області на автодорозі Р-75 Тимково-Балта-Первомайськ, керував автомобілем «Ваз-21063», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в Кривоозерській ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне:

1) зазначені у постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

2) суд належним чином не оцінив дії працівників поліції, які були зафіксовані на відеозапису та оглянуті в ході судового розгляду;

3) судом не було допитано свідків в судовому засіданні;

4) суд посилається на відеозапис, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, однак в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові не зазначено технічний засію, яким здійснено цей відеозапис.

Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він не був присутнім під час оголошення оскаржуваної постанови, а отримав її поштою.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було ухвалено судом першої інстанції 15 травня 2020 року, а першочергова апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 27.05.2020 р., яка постановою Одеського апеляційного суду від 04.06.2020 р. була повернута апелянту.

Повторно апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції 08.07.2020 р., в якій просив поновити пропущений з поважних причин строк.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що причина пропуску на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є поважною, оскільки ОСОБА_1 не мав можливості без отримання копії судового рішення ознайомитись з мотиви рішення суду першої інстанції та скласти вмотивовано апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 15.05.2020 р. поновленню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, хоча про дату та час судового розгляду був сповіщений належним чином.

При цьому, апеляційний суд враховую, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за даною категоріє справ є не обов`язковою.

В свою чергу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується матеріалами адміністративної справи, дослідженими під час розгляду справи у суді першої інстанції, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 116105 від 04.03.2020 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення;

-поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 на місці проведення огляду на стан сп`яніння факт вживання спиртних напоїв не заперечував;

-письмовим поясненням ОСОБА_1 згідно якого він вину свою визнав, пояснив, що був зупинений поліцейськими на автодорозі Р-75, оскільки на автомобілі не працював лівий габарит, під час розмови з поліцейськими у нього виявили різкий запах з ротової порожнини, після чого він спочатку пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного приладу «Драгер», у присутності двох свідків, показник тесту склав 1, 42 проміле , на що він не погодився, потім він пройшов огляд на стан сп`яніння у Кривоозерській ЦРЛ, де результат склав 1,56 проміле, на що він погодився.

-відеозаписом правопорушення, з якого вбачається, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Ваз-21063» д/н НОМЕР_1 ;

-висновком Кривоозерської ЦРЛ від 04.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації, показник склав 1,56 %.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Посилання ОСОБА_1 на проведення судового засідання без допиту свідків, які були понятими є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції надана належна оцінка наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, в тому числі допитам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не суперечили одні одним, а також поясненням самого ОСОБА_1 та іншим матеріалам провадження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо не підтвердження факту керування ним транспортним засобом «Ваз-21063» д/н НОМЕР_1 04.03.2020 р. також перевірені судом першої інстанції та їм надана належна оцінка з огляду на те, що сам ОСОБА_1 надав пояснення відповідно до яких не заперечував факту керування вказаним транспортним засобом на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини вказують на те, що посилання на такий факт у своїй апеляційній скарзі свідчить про намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, підтвердженням факту керування автомобілем «Ваз-21063» д/н НОМЕР_1 є наявний в відеозапис правопорушення, який був досліджений у суді першої інстанції, та відповідно до якого, одразу після зупинки автомобілю «Ваз-21063» д/н НОМЕР_1 з нього вийшов ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 про порушення у постанові вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП є безпідставними, оскільки відповідно до диспозиції вказаної частини статті стосується складання саме постанов по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів та стосуються інформації про фіксування в автоматичному режимі або режимі фотозйомки (відеозапису) адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Одночасно апеляційний суду зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до його незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Любашівського районного суду Одеської області від 15 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 15 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов