Справа № 263/4845/20
Провадження №3/263/1855/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шатілова Людмила Григорівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2020 року об 00-56 год. ОСОБА_1 , в Донецька область, м. Маріуполь, Центральний р-н, пр. Будівельників, біля будинку 100, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» ARHK0526, результат огляду позитивний 1,12 ‰ від проходження огляду у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполь» відмовився у присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що вночі 15.04.2020 року керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить його батьку, та був зупинений співробітниками поліції біля ТРЦ «Обжора». Алкоголь не вживав, ніяких порушень ПДР України не допускав. На пропозицію співробітників поліції щодо проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння погодився, проте після отриманих результатів висловив своє побажання пройти медичний огляд у лікарні, але поліцейськими йому було відмовлено.

В подальшому ОСОБА_1 та його захисник надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили закрити провадження у справі відповідно п.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції на момент вчинення правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення) відповідальність за адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно з п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

До суду направлений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №523141 від 15.04.2020 року , в якому зазначено, що ОСОБА_1 15.04.2020 року об 00-56 год., в Донецькій області, м. Маріуполі, Центральному р-ні, пр. Будівельників біля будинку 100, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» ARHK0526, результат огляду позитивний 1,12 ‰ від проходження огляду у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполь» відмовився у присутності 2 свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

До вказаного протоколу долучені наступні матеріали:

- довідка, надана інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькі області Департаменту патрульної поліції Марухненком Д.;

- роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- рапорт співробітника поліції від 15.04.2020 року;

- відеозапис, долучений до матеріалів справи.

Враховуючи докази, якими підтверджується факт скоєння адміністративного правопорушення, суд приходить до наступного.

З довідки, наданої інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькі області Департаменту патрульної поліції Марухненком Д., вбачається, що за обліками інтегрованої інформаційно-пошукової системи Інформаційного порталу Національної поліції України ОСОБА_1 протягом року повторності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не має. Проте, вказана довідка має суто інформаційне значення, оскільки не підтверджує та не спростовує факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно роздруківки із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу ALCOTEST 6820, прилад № ARHK-0526, тест №819, результат тестування, при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння склав 1,12 ‰, проте вказана роздруківка не містить відомостей як про те, до якого саме протоколу про адміністративну відповідальність вона додається, так і місця проведення тесту. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на зазначений документ. Таким чином, дані з роздруківки з приладу «Драгер» не можуть бути визнані допустимим доказом, оскільки не мають переконливого підтвердження належності до складеного протоколу.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, вбачається, що результат тестування склав 1,12 ‰, проте, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №523141 від 15.04.2020 року не зазначений вказаний акт серед матеріалів, які додаються до протоколу.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройшов медичний огляд у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану сп`яніння, результат огляду 1,12 ‰, з результатом був не згоден та виявив бажання пройти медичний огляд в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння, що не узгоджується з обставинами, викладеними у протоколі, відповідно до яких ОСОБА_1 від проходження огляду у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполь» відмовився у присутності 2 свідків.

З переглянутого відеозапису, долученого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest», співробітник поліції оголосив результат, але вказаний результат не зафіксований на відеозаписі. На відео відсутня фіксація чіткої згоди ОСОБА_1 з результатами проведено огляду, є тільки пояснення співробітника поліції про те, що у медичному закладі проводиться аналогічна процедура, яка відрізняється лише наявністю висновку лікаря-нарколога за результатами її проведення. Крім того, згідно з вказаним відео ОСОБА_1 підписує незаповнений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тобто підписуючи вказаний документ останній не міг знати, що саме буде у ньому зазначено, що також вказує на відсутність його беззаперечної згоди з результатами проведеного огляду.

Так, відповідно до ч.2,3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння , проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі за текстом - Порядок огляду на стан сп`яніння), результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Отже, за змістом вказаних вимог закону, обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за керування автомобілем у стані сп`яніння є згода цієї особи з результатами відповідного огляду, що має бути зафіксована у складеному поліцейським акті. За відсутності такої згоди особа має бути направлена для огляду в заклад охорони здоров`я.

Беручи до увагист. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395(далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція № 1452/735); та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. (далі Порядок №1103), виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №523141 від 15.04.2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а протокол як джерело доказів не містить будь-яких даних, які можуть бути використані як доказ винуватості особи у справі про адміністративне правопорушення, тому провадження у справі слід закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.130 ч.1,221,247,251,252,284,294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Л.Г. Шатілова