Справа № 752/4860/20
Провадження №: 3/752/2991/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 липня 2020 року Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Дмитрук Н.Ю., розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий кут Таращинського р-ну Київської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

в с т а н о в и в:

24.06.2020 судом було об`єднано в одне провадження вісім протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 97 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 21.02.2018 по 18.04.2018 обов`язки директора державного підприємства «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ (далі - Закон № 1700-VІІ) і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 28.03.2018 № 67-ос «Про преміювання працівників за березень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 98 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 21.02.2018 по 18.04.2018 обов`язки директора державного підприємства «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ вчинив дії та прийняв особисто рішення в умовах реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 28.03.2018 № 67-ос «Про преміювання працівників за березень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 99 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.04.2018 по 22.06.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 27.04.2018 № 96-ос «Про преміювання працівників за квітень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 100 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.04.2018 по 22.06.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ вчинив дії та прийняв особисто рішення в умовах реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 27.04.2018 № 96-ос «Про преміювання працівників за квітень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 101 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.06.2018 по 22.08.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 31.07.2018 № 287-ос «Про преміювання працівників за липень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 102 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.06.2018 по 22.08.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ вчинив дії та прийняв особисто рішення в умовах реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 31.07.2018 № 287-ос «Про преміювання працівників за липень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 103 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.06.2018 по 22.08.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ вчинив дії та прийняв особисто рішення в умовах реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 22.08.2018 № 357-ос «Про преміювання працівників за серпень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 104 від 04.03.2020, ОСОБА_1 , виконуючи з 23.06.2018 по 22.08.2018 обов`язки директора ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті Закону № 1700-VІІ і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VІІ не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні Наказу від 22.08.2018 № 357-ос «Про преміювання працівників за серпень 2018», зокрема своєї дружини - ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив суду, що він був призначений в.о. ДП тимчасово на 2 місяці, у квітні пройшов конкурс, його виграла інша особа, але із нею не могли укласти угоду, тому його разів 6-7 призначали в.о. ДП на 2 місяці, це тривало з 17.02.2017 по 22.08.2018. Набрали кадри. Він консультувався з кадровиками, йому пояснили що на державних підприємствах не має таких заборон. Заступників у нього не було. Він був виконуючим обов`язків, але без посади, контракту не було, просто наказом його призначали. На підприємстві було біля 30 чоловік, в подальшому приблизно 250, потім 350, по штату 500 осіб. Була призначена дружина.

Преміювання здійснювалось наступним чином. Є колективний договір, де визначено заробітню платню і виплати, в тому числі і премію. Рішення про преміювання приймають на підставі службових записок (п. 4.2 договору, п. 3.7.4.2 положення про оплату праці) за місяць, квартал, рік. Оцінка покладається на керівника підрозділу, заступників. Директор на підставі службової записки видає наказ. Оцінив її (дружину) начальник відділу кадрів, який подає записку про преміювання та визначає розмір премій, і оцінює якість після подає керівнику підприємства. Далі наказ передається до бухгалтерії у разі відсутності зауважень, і формується єдиний наказ по підприємству. Наказ візує бухгалтерія та начальник відділу кадрів, і потім до керівника. Тобто він лише ставив підпис.

Суми 4500, 2250, 17171, 9654, що зазначені у наказах він не змінював, це суми які були у службових записках, це можуть підтвердити кадровики та бухгалтерія.

Свідок ОСОБА_3 , яка працює начальником відділу кадрів ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», пояснила суду, що розмір премій визначав не ОСОБА_1 Є її службові записки, дружина ( ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ) працювала у неї в підпорядкуванні у відділі кадрів. Премію своїм працівникам визначала тільки вона, що викладено у службових записках, які передавались керівнику, та навіть у бухгалтерію, яка формувала наказ. Випадків того, що ОСОБА_1 змінив розмір премій по дружині ніколи не було. Наказ про преміювання готувала бухгалтерія. Наказ візувала бухгалтерія та вона (начальник відділу кадрів), далі цей наказ підписував директор у їх присутності, та вона одразу забирала його собі та реєструвала.

Свідок ОСОБА_4 , яка працює головним бухгалтером ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», суду пояснила, що керівники підрозділів подавали керівнику службові записки, на підставі цих службових записок вона готувала наказ, який візувала ОСОБА_3 (начальник кадрів), після чого він підписувався у директора. Розмір премій не виправлявся директором. Службові записки готувала Вінницька. Підписання керівника - це підстава для здійснення банківських операцій.

24.06.2020 прокурор ОСОБА_5 після допиту ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 (начальника відділу кадрів ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції») та ОСОБА_4 (головного бухгалтера) просив відкласти розгляд справи для надання часу на підготування висновку та погодження позиції по справі із керівництвом Офісу генерального прокурора, оскільки, на його думку, провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

22.07.2020 прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні надав висновок у справі № 752/4860/20 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП (в порядку ч. 1 ст. 205 КУпАП) у якому просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП (за фактами підписання наказів 31.07.2018 № 287-ос та від 22.08.2018 № 357-ос) та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., справи за фактами підписання наказів від 28.03.2018 № 67-ос та від 27.04.2018 № 96-ос закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП). Вважав, що у ОСОБА_1 підписуючи накази про преміювання ОСОБА_2 був приватний інтерес, який на стадії ухвалення рішення і видачі відповідного наказу, містив усі ознаки реального конфлікту інтересів, оскільки саме в момент здійснення вказаних дій приватний інтерес вже впливав на об`єктивність прийняття рішення та вчинення дії. Відтак, ОСОБА_1 був зобов`язаний вжити заходів щодо врегулювання конфлікту інтересу, чого він не зробив, про наявність у нього реального конфлікту інтересів не повідомив, окрім цього вчинив дії та прийняв рішення в умовах такого конфлікту інтересів.

Вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідків та дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, з огляду на наступне.

Ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати:

- у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Відповідно до статті 1 Закону

потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_1 виконував обов`язки директораДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», в тому числі, з 21.02.2018 по 18.04.2018, з 23.04.2018 по 22.06.2018, з 23.06.2018 по 22.08.2018 при цьому посади на зазначеному підприємстві він не мав.

Дійсно, відповідно до п. 4.2 Колективного договору між адміністрацією і профспілковим комітетом Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» нормативи генеральної (галузевих) угод, щодо тарифних ставок, посадових окладів, використовуються як орієнтири для диференціації оплати та преміювання залежно від фаху та кваліфікації працівників, складності та умов виконуваних робіт, приймаючи їй згідно вимог чинного законодавства України (т. 8 а.с. 38)

Відповідно до п.3.7.4.2 Положення про оплату праці працівників Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» при наявності фінансових можливостей на Підприємстві та відсутності по заборгованій платі, працівникам Підприємства можуть бути виплачені премії за підсумками роботи Підприємства за місяць, та/або квартал, та/або рік з урахуванням виконання основних показників діяльності Підприємства, рівня їхньої трудової дисципліни, ефективності праці, а також якісне виконання та перевиконання робіт, за виконання окремих завдань. Преміювання працівників Підприємства здійснюється згідно із Положенням про преміювання керівників та працівників Державного підприємства «Держаний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» (додаток № 2 до колективного договору) (т. 8 а.с. 45)

Відповідно до п. 2.1 Положення про преміювання керівників та працівників Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» розмір премії залежить від виконання показників, зазначених у пункті 4 цього Положення, планів Підприємства, оцінки індивідуальних результатів праці працівників за звітний період та фінансових можливостей підприємства. Оцінка індивідуальних результатів праці працівників покладається на керівників підрозділів (відділів, тощо) заступника директора, та проводиться на підставі належним чином оформленої й наданої директору Підприємства службової записки. Директор Підприємства, за погодженням із профспілковим комітетом (його головою), визначає розмір премії кожного працівника відповідно до інтенсивності праці, особистого внеску в загальні результати роботи, враховує повноту та якість виконання роботи, планових завдань та додаткових доручень керівництва при умові дотримання трудової та виконавчої дисципліни та недопущення ними дисциплінарних стягнень, у межах коштів передбачених на оплату праці (т. 8 а.с. 46-47)

Таким чином, на Державному підприємстві «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» існував механізм преміювання, який був у повній мірі дотриманий ОСОБА_1 .

Слід звернути увагу, що повних тексів Наказу від 28.03.2018 № 67-ос «Про преміювання працівників за березень 2018», Наказу від 27.04.2018 № 96-ос «Про преміювання працівників за квітень 2018», Наказу від 31.07.2018 № 287-ос «Про преміювання працівників за липень 2018», Наказу від 22.08.2018 № 357-ос «Про преміювання працівників за серпень 2018», в розпорядження суду не надано. Матеріали справи містять лише витяги із зазначених наказів, що стосуються лише ОСОБА_2 .

Разом із тим, із змісту службових записок (т. 1 а.с. 82, т. 2 а.с. 82, т. 3 а.с. 82, т. 4 а.с. 133, т. 5 а.с. 82, т. 6 а.с. 82 т. 7 а.с. 82, т. 8 а.с. 82,) вбачається, що начальник відділу кадрів ОСОБА_3 . вносила пропозиції про заохочення працівників, в тому числі, ОСОБА_2 , шляхом письмового звернення до виконуючого обов`язки директора ДП, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 (начальник відділку кадрів) та ОСОБА_4 (головний бухгалтер).

Також слід звернути увагу, що розмір премій ОСОБА_2 суттєво не відрізнявся від розміру виплачених премій інших працівників на аналогічних посадах.

Вищевказані свідки в суді дали показання, відповідно до яких, ОСОБА_1 виконуючи обов`язки ДП не приймав персонально одноосібні рішення про преміювання працівників. В тому числі відносно своєї дружини - ОСОБА_2 , він лише підписував підготовлені бухгалтерією накази, що готувались на підставі службових записок поданих керівниками підрозділів та завізовані начальником кадрів.

Таким чином, з огляду на існуючий механізм преміювання працівників в ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції`та на фактичне здійснення преміювання в установі вбачається, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про суперечність між приватним інтересом виконуючого обов`язки директора та його службовими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Факт наявності приватного інтересу виконуючого обов`язки директора унеможливлений наявністю встановленого механізму преміювання працівників в ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції», тому ніякого реального конфлікту інтересів в таких діях ОСОБА_1 не вбачається, а навпаки такі дії свідчать про належне виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Колективним договором, Положення про оплату праці працівників, Положення про преміювання керівників та працівників.

Таким чином, матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних про наявність обставин як усіх складових реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 під час погодження стосовно дружини ОСОБА_2 рішень про преміювання. В матеріалах відсутні дані, що вчинення дій та прийняття рішень відбулися за наявності суперечності між приватним інтересом особи та його службовими повноваженнями, які вплинули на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, прийняття таких рішень, не викладені та не підтверджені обставини, що дії чи рішення суперечать службовим повноваженням ОСОБА_1 .

Наведені в протоколах про адміністративні правопорушення та матеріалах справи фактичні дані свідчать лише про існування між вказаними особами приватного інтересу, обумовленими сімейними стосунками, як це визначено у статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», що лише констатується в протоколах про адміністративні правопорушення. При цьому в протоколах чітко не визначена та не сформульована наявність у ОСОБА_1 приватного майнового інтересу, з посиланням, яку мету він при цьому переслідував, а також не сформульовано наявність суперечності між цим приватним майновим інтересом та його службовими повноваженнями під час виконання ним службових обов`язків ДП «Державний центр сертифікації та експертизи сільськогосподарської продукції» та підписання відповідних наказів, якими була визначена премія, в тому числі його дружині ОСОБА_2 , із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішень.

В сукупності досліджені обставини не підтверджують існування суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що реально вплинуло, а не могло вплинути на об`єктивність або неупередженість прийнятих ним рішень під час виконання своїх повноважень.

В протоколах відсутнє посилання на те, в чому саме суперечність між приватним і службовими повноваженнями знайшла свій вияв або вплив на прийняття рішень ОСОБА_1 щодо преміювання в тому числі своєї дружини ОСОБА_2 ..

При цьому вчинення будь - яких дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, які встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах виключно реального конфлікту інтересів.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: зокрема обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 (за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення)відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КУпАП). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в суді не доведено наявність в його діях об`єктивної сторони вказаних адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247 п.1 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначених адміністративних правопорушень.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Н.Ю. Дмитрук