Справа № 643/9794/20
Провадження № 3/643/2581/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року суддя Московського районного суду м. Харкова Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Московського ВП (м. Харків) ГУ Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код ___________________, громадянки України, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором роти 5, батальйон 1 УПП в Харківській області Мицик В.М. від 07.06.2020 р., ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 об 11 год. 00 хв. за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 вчинила сварку з сестрою ОСОБА_2 , в ході якої застосовувала до неї психологічне насильство, висловлювалась на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала фізичним насильством, чим вчинила психологічне домашнє насильство.

ОСОБА_3 в суді вину у скоєнні адміністративного правопорушення заперечувала, пояснила, що в родині склалися неприязні стосунки між нею, матір`ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_2 . Періодично виникають конфлікти на підставі неможливості спільного проживання. Виникнення конфлікту 07.06.2020 р. Мінько не заперечувала, але зазначила, що його ініціатором була ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 07.06.2020 р. у своїй заяві зазначила, що ОСОБА_3 погрожувала їй фізичною розправою, висловлювалась нецензурною лайкою. В судї ОСОБА_2 пояснила, що 07.06.2020 р. виник конфлікт між її матір`ю ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_3 , який супроводжувався шумом. ОСОБА_2 вийшла на шум з метою захистити мати, у той час, як ОСОБА_3 продовжувала конфлікт до виклику поліції.

ОСОБА_4 пояснила, що 07.06.2020 року вона повернулась до дому з ринку та зайшла на кухню де і виник конфлікт з її донькою ОСОБА_3 . На шум вийшла ОСОБА_2 з метою заступитися за ОСОБА_4 , але ОСОБА_3 продовжувала конфлікт до виклику поліції.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення видів насильства міститься у п.п.4,14,15,17 ч.1 зазначеного закону і має наступне визначення.

Фізичне насильство визначається як форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство визначене як форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, слід виділити декілька необхідних елементів, які притаманні домашньому насильству:

Дії ініціатора насильства, що виразилися у образах, погрозах, приниженні, переслідуванні, залякуванні.

Суб`єктивне сприйняття жертвою насильства дій агресора, які мають викликати у жертви побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, виникнення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдавати шкоди психічному здоров`ю жертви.

Мета насильства: обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері.

Відсутності одного з вказаних елементів в діях особи виключає адміністративну відповідальність за Стаття 173-2 КУпАП.

Як вбачається з пояснень сторін, 07.06.2020 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виник конфлікт, що супроводжувався шумом, лайкою та погрозами. На певному етапі ОСОБА_2 сприймала вказаний конфлікт як загрозу для її матері ОСОБА_4 .

Разом з тим, ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_2 прямо не вказують, що ОСОБА_3 була ініціатором конфлікту, не зазначають, що ОСОБА_3 своїми діями намагалась обмежити їх волю, примусити їх до зміни поведінки, вчинення певних дій або до відмови від вчинення таких дій попре їх волю.

Отже в діях ОСОБА_6 відсутній такий необхідний елемент як намагання обмежити волю ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 .

Як вбачається з пояснень сторін конфлікт є наслідком взаємних неприязних відносин.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що викладені факти є обставинами, які виключають провадження по справі, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, тому даний матеріал на підставі п. 1 ст. 247 КпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя - Я.М. Горбунова