ПОСТАНОВА

іменем України

15 липня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря Федорцової І.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Новгородське м.Торецька Донецької області, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі матеріалів, які надійшли від Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 27.04.2020 року по 02.07.2020 рокуОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків, відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: неповнолітній протягом двох місяців проживав самостійно, чим порушила ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні, особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що з сином проживали спільно за місцем реєстрації, тобто АДРЕСА_1 . В квітні місяці вона була вимушена переїхати, оскільки поведінка сина стала неадекватною. ОСОБА_2 часто провокує сварки, вживає алкогольні напої та приводить додому друзів, на її зауваження не реагує, у зв`язку з чим нею було прийнято рішення переїхати та залишити сина одного. Додому інколи навідується можливо раз на три-чотири дні, перевірити чи все гаразд, матеріального сина не утримує, оскільки їй відомо, що він десь підзаробляв. Вважає, що ОСОБА_2 вже достатньо дорослий, щоб піклуватись про себе самостійно. У липні 2020 року сина забрали до Центру соціально-психологійчної реабілітації дітей м.Торецьк. Вважає, що він сам спровокував цю ситуацію, оскільки не виконує свої обов`язки слухатись її. На питання суду, хто займається медичним забезпеченням, годує та одягає сина, відповідає питанням "Краще дізнайтесь, хто його роздягає?" Підтверджує, що раніше на виклики суду у справі про притягнення неповнолітнього ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, відмовлялась з`являтись до суду, відповідаючи, що він їй більше не син.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон) дитиною вважається особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Згідно статті 11 Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 12 Закону, батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має бути спрямоване на формування її особистості, розвиток поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві на засадах взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними і релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав й обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, а також за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ст.150, ст.155 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Держава гарантує охорону дитинства, що має своєю складовою контроль за виконанням батьками своїх обов`язків. Згідно ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена, жодних доказів щодо невинуватості останньою в судовому засіданні не надано. Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №160093 від 06.07.2020 року, поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи.

Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності та вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей, а саме за ухилення зазначеними особами від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 непрацевлаштована, раніше не притягалась до адміністративної відповідальності, вину не визнала.

Суд відмічає, що у ОСОБА_1 відсутня критична оцінка своєї поведінки, вона вважає її соціально прийнятною. Своє самоусунення від виконання батьківських обов`язків вона безпідставно виправдовує тим, що син себе погано поводить і не слухається її. Фактично ОСОБА_1 намагається перекласти відповідальність за адміністративне правопорушення саме на свого неповнолітнього сина. Судовий розгляд справи продемонстрував, що ОСОБА_1 дійсно самоусунулась від виховання сина і її не цікавить його доля, Центр соціально-психологійчної реабілітації дітей м.Торецьк, куди поміщений її неповнолітній син, вона не відвідувала, матеріальним, медичним забезпеченням не переймається. В ході судового розгляду ОСОБА_1 наполегливо вважала винним у цій ситуації свого сина, заперечуючи свою вину. У спілкуванні з працівниками суду ОСОБА_1 допускала висловлювання, що він їй більше не син.

На переконання суду навіть неналежна поведінка дитини за жодних обставин не може виправдовувати самоусунення матері від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відтак, враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, відсутність у ОСОБА_1 критичної оцінки своєї поведінки, відсутність належних висновків, суд вважає за доцільне накласти на неї стягнення у виді максимального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст.184 КУпАП, що буде достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушення. Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строк подання апеляційної скарги, яка може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд.

Суддя Є.В. Качаленко