Номер провадження: 33/813/756/20
Номер справи місцевого суду: 522/5652/20
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г., одноособово, за участі секретаря Чепрас А.І., з участю представник Нечиталюка А.В., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2020 року (одноособово суддя Дерус А.В.) в адміністративній справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

II. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2020 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень та із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

ОСОБА_1 не погодився із постановою суду від 07.05.2020 року і 28.05.2020 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити, крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причин пропуску строку.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

В оскаржуваній постанові судом зазначається, що ОСОБА_1 проігнорував виклик до суду, а подача заяв про розгляд справи за місцем його проживання і перенесення судового розгляду сприймається судом, як намагання затягнути процес з метою уникнення відповідальності.

06.05.2020 року ОСОБА_1 на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки з 12.03.2020 року по 03.04.2020 року в Україні запроваджено карантин, який був продовжений до 22.05.2020 року. Рада суддів України 11.03.2020 року звернулась з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях. Постановою Кабінету Міністрів України введена заборона залізничного, авіа- та автобусного міжміських та міжобласних пасажирських перевезень, а також робота метрополітенів.

ОСОБА_2 зазначав, що знаходиться за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 , на самоізоляції та не може бути присутнім у судовому засіданні, яке призначене на 07.05.2020 року у Приморському районному суді м. Одеси, оскільки на той час було відсутнє транспортне сполучення з м. Одеса, однак вказані обставини суд не врахував.

Посилання суду на лист відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, в якому зазначається, що ОСОБА_1 з 05.10.2016 року зареєстрований в АДРЕСА_1 безпідставні, оскільки з 30.01.2020 року ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , про що зазначалось у клопотанні щодо відкладення розгляду справи, вказані обставини також підтверджуються паспортом громадянина України в частині відомостей про реєстрацію.

Окрім заяви про відкладення розгляду справи, 15.04.2020 року його представником, адвокатом Чумаченко С.О. подавалась заява про ознайомлення з матеріалами справи і заява про відкладення розгляду справи, які суд проігнорував.

ОСОБА_2 неправомірно був позбавлений права приймати участь у розгляді справи, знайомитись з матеріалами справи, що позбавило його права надати свої заперечення, тобто не дотримано принцип об`єктивності судового розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.38 КУпАП - адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вбачається з оскаржуваної постанови, інкриміноване ОСОБА_3 адміністративне правопорушення вчинено 15.03.2020 року, тобто стягнення могло бути накладено до 15.06.2020 року і у суду першої інстанції була можливість відкласти розгляд справи, не порушуючи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскаржувана постанова містить лише загальні посилання на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 329202 від 15.03.2020 року, поясненнями правопорушника і свідків, диском з відеозаписом. Судом у постанові не зазначено, а відповідно і не досліджено, які саме пояснення надали свідки і ОСОБА_2 та що саме відображається на відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Зважаючи на те, що суд проігнорував дослідження доказів, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та не обґрунтував належним чином оскаржувану постанову, постанова суду від 07.05.2020 року є незаконною.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проведено з грубим порушенням норм процесуального права, ігноруванням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, неповно, необ`єктивно, що потягло до прийняття незаконної, необґрунтованої та безпідставної постанови суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Пропущений строк для подачі апеляційної скарги підлягає поновленню зважаючи на наступне.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 ч.1 КУпАП).

Справу розглянуто 07.05.2020 року за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 належним чином сповіщався про розгляд справи 07.05.2020 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином не сповіщався судом про розгляд справи 07.05.2020 року, копія постанови суду від 07.05.2020 року, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 не надсилалась і не вручалась, строк на апеляційне оскарження постанови суду від 07.05.2020 року пропущений з поважних причин і підлягає поновленню судом апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції від 07.05.2020 року підлягає скасуванню з таких підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 ч.1 КУпАП).

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису…. (ст. 251 ч.1 КУпАП).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 254 КУпАП).

З матеріалів справи вбачається наступне.

15.03.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 329202 про те, що 15.03.2020 року о 06 год. 15 хв. в м. Одеса, водій керував т/з по вул. Балківській з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожн. рота, …(не розбірливо) порушення координації рухів, порушення мови, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, в установленому законом порядку, проводив з приладом «Драгер» у присутності двох свідків, проба позитивна 1,19 промілів, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху (далі-Правила), за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . До протоколу додані пояснення свідків, акт огляду на стан сп`яніння, направлення, чек Драгер, відео з нагрудної камери д/№ 001597(7), а.с.2-7.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 130 ч.1 КУпАП).

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил).

Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.9 а Правил).

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (розділ ІІ п.п. 1,6, розділ ІІІ п.2 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за №1413/27858.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №329202 від 15.03.2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки описова частина протоколу не зазначає транспортний засіб, яким керувала особа, крім того, не зазначено прізвище водія і нерозбірливо викладена фабула адміністративного правопорушення, що призводить до її вільного тлумачення (а.с.2).

Коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 18.09.2020 року досліджено відео з нагрудної камери д/№ 001597(7) з якого вбачається, що: о 6:32 ОСОБА_1 надав згоду на проходження медогляду за допомогою Драгера; о 6:33 почав дути у трубку; о 6:34 йде аналіз продувки; о 6:34 патрульний сів до машини і не може розібратись із показниками на приладі; о 6:35 патрульний телефонує і говорить «Ми продули воно показало на драгері є алкоголь у роті не має кількості проміле»; о 6:38 патрульний просить покликати і ще раз продути; о 6:38 патрульні сидять у машині з ОСОБА_1 і не можуть розібратись з приладом «я тут щось наклацав…»; о 6:40 патрульний каже « ОСОБА_6 , ти нормально можеш подути сюди?», відповідь «можу»; о 6:40 патрульний виключив камеру (а.с.7).

Згідно дублікату чека, виданого приладом Драгер 15.03.2020 року, о 06.47.40 у ОСОБА_1 виявлено 1,19 % (а.с.2 а).

Відповідно до п.5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026, зареєстрованої в МЮС України 11.01.2019 р. за №28/32999 (далі-Інструкція), - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Всупереч п.5 розділу ІІ Інструкції, відеозйомка проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу 15.03.2020 року з 6.40 до 06.47.40, не здійснювалась.

За таких обставин, вказана відеозйомка є недопустимим доказом у справі.

Обґрунтовуючи висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції, у тому числі послався на пояснення свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ..

Письмові пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.4,5) викладені на зазделегідь заготовлених бланках пояснень щодо погодження водія пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» шляхом допису дат, анкетних даних свідків, відомостей стосовно особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції викликались у судові засідання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , однак вказані особи 24.07.2020 року і 18.09.2020 року до суду не з`явились, судові повістки повернуто суду без вручення, оскільки вказані особи відсутні за адресами, зазанченми у письмових поясненнях (а.с.3-5,62-67).

Письмові пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 15.03.2020 року не є допустимими та достатніми доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , у судовому засіданні в суді першої інстанції в якості свідків не допитувались, у встановленому законом порядку, зазначені особи не попереджались судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 , належним чином не дослідив письмові докази, а також відео з нагрудної камери д/№ 001597(7) і не надав їм належної оцінки, залишив поза увагою викладену у протоколі про адміністративне правопорушення фабулу адміністративного правопорушення, яка не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, 283 КУпАП.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на винні дії ОСОБА_1 щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, у тому числі, рішення про скасування постанови і закриття справи (ст. 293 КУпАП).

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2020 року скасувати.

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з підстав п. 1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 28.09.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко