ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/358/20 Справа № 691/360/20 Головуючий по першій інстанції Подорога Л.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Головченка Г.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 149903 від 14.03.2020, ОСОБА_1 14.03.2020 о 06 год. 20 хв., по вул.Індустріальній у м.Городище керував автомобілем ВМW 316, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 420 грн. 40 коп.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне скарження постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає оскаржуване судове рішення незаконним через неврахування судом першої інстанції його пояснень та пояснень свідків, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини у даній справі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що доказів проведення його огляду поліцейськими за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки та в присутності двох свідків у матеріалах справи немає.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Головченка Г.А. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 22.06.2020, тоді як апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його захисника Головченка Г.А. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 149903 від 14.03.2020, складеного поліцейським СРПП ВП у Городищенському районі Костигриз О.О., про те, що ОСОБА_1 14.03.2020 о 06 год. 20 хв. в м.Городище по вул.Індустріальній, 19 керував транспортним засобом ВМW 316 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень від 14.03.2020, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння;

- рапорту поліцейського СРПП ВП Городищенського району Смілянського ВП ГУНП у Черкаській області Костигриза О.О., згідно якого, в ході патрулювання у м.Городище по вул.Індустріальній було зупинено автомобіль ВМW водієм якого був ОСОБА_1 , в ході спілкування з яким у водія виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло та який відмовився від проходження огляду у Городищенському РТМО у присутності двох свідків.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що працівникам поліції порушено процедуру огляду водія на стан сп`яніння, а саме, відсутність пропозиції прийти огляд на місці зупинки в присутності двох свідків за допомогою спеціальних технічного засобу є безпідставними та не підлягають до задоволення, так-як ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону.

Згідно п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов`язкове. Тобто, зазначений огляд проводиться тільки у закладі охорони здоров`я та не може проводитися з використанням спеціальних технічних засобів, як зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.

Неприйнятними є доводи апелянта, що оскаржуване судове рішення незаконне через неврахування судом першої інстанції його пояснень та пояснень свідків, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції під час розгляду справи викликалися в судове засідання для надання пояснень свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини, викладені в їх поясненнях.

Крім того, свідок ОСОБА_3 пояснювала, що 14.03.2020 вона працювала черговим лікарем у Городищенському РТМО, як на обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння прибув ОСОБА_1 , під час обстеження який посилався на те, що він страждає захворюваннями сечовивідних шляхів, у зв`язку з чим у нього відсутня сеча, необхідна для проведення тесту на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно свідок ОСОБА_3 було зазначено, що діагнози, зазначені у довідці сімейного лікаря Городищенського РТМО від 10.05.2020, не підтверджують наявність гострої затримки сечі, яка унеможливлювала б провести відповідне обстеження. У результатах УЗД від 11.06.2020 дійсно вказано про затримку сечі, але у висновках також зазначено про гострий запальний процес, який може тривати лише кілька днів, а події, про які йде мова, мали місце близько 3 місяців тому. Вважає, що ОСОБА_1 свідомо уникав пройти обстеження на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, вважає, що саме опіати, які могли знаходитися у організмі людини, викликали спазм сфінктера сечовивідних шляхів, так-як ОСОБА_1 протягом трьох годин не зміг здати аналіз, а потім повідомив, що взагалі відмовляється їх здавати.

Свідок ОСОБА_2 зазначила, що 14.03.2020 вона працювала черговою медичною сестрою приймального відділення Городищенського РТМО, як на обстеження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння прибув ОСОБА_1 , який протягом трьох годин пив воду, але весь час зазначав, що не може здати сечу на тестування та який взагалі відмовився від здачі аналізів.

Тобто вважаю, що дані твердження апелянта ОСОБА_1 спрямовані на уникнення його від адміністративної відповідальності.

Одночасно вважаю за необхідне зазначити, що викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, доводи того, що «протягом двох годин працівник поліції зупиняв автомобілі, що рухалися по проспекту Хіміків та вимагав у водіїв щоб вони підписали те, що він відмовився від підписання протоколу», тоді як огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився в медичному закладі у м.Городище.

Крім того, доводи, що «він зажадав від поліцейського видати йому тимчасовий талон на право керування, але він йому відмовив повідомивши, що раз він не підписався у протоколі та і талон не отримає», тоді як протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписаний та у якого вилучено посвідчення водія.

Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Городищенського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба