ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1046/20 Справа № 215/4333/20 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Дніпро

11 вересня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника Артеменка С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 19.07.2020 о 00.14 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Опель Омега н/з НОМЕР_1 біля будинку №7 по вул. Маршака в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він жодного разу не викликався до суду з приводу розгляду даної справи, про дату, час та місце її розгляду не повідомлявся належним чином, чим було порушено його права на справедливий судовий розгляд, на захист та інші вимоги ч.1 ст.268 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції, в порушення вимог закону, було здійснено розгляд справи за відсутності працівників поліції, свідків та без перегляду відеозапису з метою встановлення всіх обставин правопорушення.

Вказує, що пристрій "Alcotester 6820" не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ, а тому його показання не є допустимим доказом у справі.

Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушеннями норм чинного законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з вищевикладених підстав.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП, крім іншого, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №113715 від 19.07.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , було зазначено про те, що справа буде розглядатися 29 липня 2020 року о 10.00 годині у Тернівському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

19.07.2020 року працівником поліції було оголошено ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №113715 від 19.07.2020 року та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того,свідка ОСОБА_3 було допитано при апеляційному розгляді в режимі відеоконференції та вказаний свідок підтвердив свої пояснення та зазначив, що саме він та його знайомий ОСОБА_2 були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився він проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, свідок зазначив, що працівниками поліції оголошувався складений протокол та зазначалася дата розгляду справи у суді, що повністю спростовує доводи апеляційної скарги, щодо необізнаності ОСОБА_1 щодо дати розгляду справи у суді.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи зазначене та те, що від ОСОБА_1 , який був обізнаний про дату та час розгляду справи, не надходило жодних клопотань, у тому числі про відкладення розгляду справи, апеляційний суд не вбачає з боку суду першої інстанції порушення права останнього на участь під час розгляду справи та надання пояснень.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №113715, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі. Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи, що підтверджено свідком ОСОБА_3 при апеляційному розгляді.

-рапортом поліцейського;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- відеозаписом з боді-камер поліцейських, відповідно до якого протокол про адміністративне правопорушення було складено на місці зупинки у присутності ОСОБА_1 , якому було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та оголошено складений щодо нього протокол, а також місце, дату та час його розгляду, крім того, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд. Відмова від проходження назначеного огляду є об`єктивною сторони скоєного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В силу вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

При цьому, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З огляду на вказані вимоги, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надаються лише у разі надання особою, що керує транспортним засобом, згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів та лише на її вимогу.

Разом з тим, ОСОБА_1 інкримінується саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, а тому відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Всупереч доводам ОСОБА_1 працівниками поліції було роз`яснено йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується як відеозаписом з боді-камер поліцейських, які переглянуті при апеляційному розгляді та показами свідка ОСОБА_3 , який при апеляційному розгляді підтвердив свою участь в якості понятого при складанні протоколу щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду спростовуються оглянутим у суді апеляційної інстанції відеозаписом з боді-камер поліцейських, з якого чітко слідує, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та показанням під присягою свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у медичному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення свідків були надані на заздалегідь заготовлених бланках, що є порушенням вимог закону, є безпідставними, оскільки згідно з відеозапису нагрудної бодікамери, зазначені свідки дійсно були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а пояснення здійснені у заздалегідь підготовленому шаблоні, однак з різними підписами свідків, а будь-яких вимог щодо шаблону чи бланку надання пояснень свідками, нормами чинного законодавства не передбачено. Крім того факт надання таких пояснень підтверджено свідком ОСОБА_3 при апеляційному розгляді, а тому не викликають сумнівів в допустимості вказаних доказів.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дії працівників поліції відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд не з`ясував та не дослідив матеріали справи, не допитав свідків та працівників поліції, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії", пункт 54 справи "Озеров проти Росії", пункти 44-45 справи "Кривошапкін проти Росії").

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе "функції обвинувачення" і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що "вимагає обережності дій суду" при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно викликати для допиту свідків та витребовувати докази і документи на підтвердження вини або невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначені вимоги та те, що будь-яких клопотань про необхідність виклику та допиту свідків від ОСОБА_1 до суду першої інстанції не надходило, суд першої інстанції розглянув справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які в сукупності "поза розумним сумнівом" підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння.

При апеляційному розгляді за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності було допитано свідка ОСОБА_3 та переглянуто відеозапис події, а тому апеляційною інстанцією виконані всі дії щодо об`єктивного та повного розгляду апеляційних вимог та апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 .

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме доведено відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Калініч