ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4456/19 Головуючий суддя І інстанції Овсянніков В. С.
Провадження № 33/818/553/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської обалсті від 14 січня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Цими постановами

ОСОБА_1 , 1992 року народження, громадянин України, мешканець м. Дергачі Харківської області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік із стягненням судового збору у розмірі 420,40 грн.

Постановою встановлено, що 27.10.2019 року о 11 год. 10 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем Митсубиси Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від продуття газо-аналізатора «Драгер 6820» та проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимоги, встановленої п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року скасувати, а провадження у справах закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що свідків не було, працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному огляду, протокол був складений без його участі та без свідків, в протоколі не зазначено ознак сп`яніння. Суд першої інстанції розглянув справу без його участі , чим порушив його право на захист. З протоколом про адміністративне правопорушення та з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознайомлений не був. Не був відсторонений від кер3вання транспортним засобом. Вважає, що його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений строк на подачу апеляційної скарги, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймав, не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи стосовно нього, а копію постанови отримав лише 06.04.2020 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення( ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України ), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Васіліу С.В. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

15 липня 2020 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Васіліу С.В., в якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 розглядати без її участі.

19 серпня 2020 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій він просить розглядати його апеляційну скаргу без його участі та без участі його представника.

Враховуючи наявність зазначених заяв та вимог ст. 268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Васіліу С.В., які фактично не виявили бажання брати участь в судовому розгляді.

Дослідивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків.

Відповідно до протоколу (арк.1) ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від продуття газоаналізатору «Драгер» та проходження медичного освідоцтва в наркологічному центрі відмовився в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в їх присутності водію автомобілю Митсубиси Лансер, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 було запропоновано продути алкотестер, а також пройти медичне освідоцтво в наркологічному центрі, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився.

Крім того, відповідно до цих же письмових пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 підтверджує той факт, що саме він керуючи автомобілем 27.10.2019 року о 11.10 год. був зупинений працівниками поліції (акр. 34).

Саме ця дата та час зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1).

Отже, аналізуючи пояснення свідків, апеляційний суд дійшов висновку про те, що 27.10.2020 року ОСОБА_1 кервав автомобілем та був зупинений працівниками поліції та при спілкуванні з останніми у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На законну вимогу працівників поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору Драгер, а також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я.

Письмові пояснення свідків узгоджуються між собою та з відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому немає підстав вважати їх не об`єктивними. Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 заперечуючи свою винуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП намагається уникнути відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_1 в судові засідання, однак останній не отримував судові повістки, нехтуючи своїми обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 умисно не отримував судові повістки, оскільки бажав уникнути відповідальності, а проаналізувавши кількість відкладень судом першої інстанції судового розгляду та їх причини, а саме неявка в судове засідання ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що останній навмисно затягував судовий розгляд з метою уникнути відповідальності, оскільки спливали строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, а суд першої інстанції розглянув справу дотримуючись вимог цієї статті.

Крім того, матеріали справи не містять жодних заперечень ОСОБА_1 щодо невідповідностей зазначених відомостей у протоколі про адміністративні правопорушення стосовно нього, що свідчить про те, що працівниками поліції 27.10.2019 року був зупинений транспортний засіб саме під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, доводи та твердження апелянта щодо незаконності складеного протоколу спростовуються поясненнями свідків, які наявні у матеріалах справи, а також відсутністю відомостей щодо оскарження дій особи, яка складала протокол стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений, у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору Драгер, а також в закладі охорони здоров`я, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Отже, таке твердження апелянта щодо порушення проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставним.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністартвного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справ. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанов суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков