612/305/20
3/612/160/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року смт. Близнюки

Суддя Близнюківського районного суду Харківської області Масло С.П., розглянувши матеріал, який надійшов з Близнюківського ВП Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.02.2001 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.05.2020 о 21 год 30 хв. в смт Близнюки по вул. Ткаченка керував автомобілем ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння не визнав та пояснив, що, по-перше, він не керував саме в той час автомобілем, по-друге, йому в присутності свідків ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Науменко В.В. просив закрити провадження по справі з підстав наведених в письмових запереченнях на протокол.

Клопотання захисника щодо виклику в судове засідання свідків поліцейських, які були присутні під час оформлення адміністративного матеріалу на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП; про витребування даних проте, на який засіб фіксувалось відео, яке знаходиться на двох дисках в матеріалах справи; витребування даних щодо складання направлення на огляд водія транспортного засобу; витребування даних про те, чи зупинявся працівниками поліції Волков С.М. 28.05.2020; виклику свідка ОСОБА_2 в судове засідання; залучення до участі у справі прокурора судом залишені без задоволення, а відвід судді - без розгляду з підстав, які відображені та занесені до протоколу судового засідання.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, факт правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №026480 від 28.05.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_3 наданими в судовому засіданні, відеозаписом з місця події на двох DVD-R дисках.

Суд критично ставиться до зазначеної вище позиції ОСОБА_1 щодо не визнання вини, оцінюючи її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні зазначених вище доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Згідно п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши надані докази, роблю висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого:

-ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції чинній на момент вчинення правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Позиція ОСОБА_1 , що він не керував саме в той час автомобілем та йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, суд вважає необґрунтованою та такою, що спростовується сукупністю досліджених доказів. Так, свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях в судовому засіданні зазначив, що 28.05.2020 він знаходився в смт Близнюки по вул. Ткаченка. Повз нього проїхав автомобіль ВАЗ 2108 червоного кольору, а цей транспортний засіб наздоганяв поліцейський автомобіль. Автомобіль ВАЗ 2108 червоного кольору припаркувався біля домоволодіння по вул.. Ткаченка в смт. Близнюки. Потім він підійшов поближче до місця зупинки автомобіля ВАЗ 2108 червоного кольору та побачив, що в автомобілі знаходився лише ОСОБА_1 , який сидів за кермом. Працівники поліції запросили його бути свідком під час оформлення на ОСОБА_1 адміністративного матеріалу. Так, працівники поліції в його присутності запропонували ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР» та пропонували проїхати в медичний заклад для його огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 в його присутності відповів відмовою.

Аналогічні за змістом письмові пояснення щодо дотримання процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу надав другий свідок ОСОБА_2 . У судове засідання не одноразово викликалися свідок ОСОБА_2 який не з`явилися, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що свідок не з`являється в судові засідання з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що потрібно взяти до уваги його письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Також, вищенаведена позиція ОСОБА_1 та захисника спростовується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксований момент переслідування транспортного засобу Ваз 2108 д.н.з. НОМЕР_2 та процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Так, з відеозапису чітко вбачається, що машина патрульної поліції переслідувала транспортний засіб, який згодом повернув праворуч та припаркувався біля домоволодіння свідка ОСОБА_2 . Під час зовнішнього огляду транспортного засобу, в ньому був виявлений на сидінні водія - ОСОБА_1 . Інших осіб в транспортному засобу не було. Свідок ОСОБА_2 вийшовши з території свого домоволодіння зазначив, що не знає водія транспортного засобу та чого він стоїть перед його домоволодінням. Потім поліцейські в присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «ДРАГЕР» та пропонували проїхати в медичний заклад для його огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Також, на з відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.

З вищенаведених підстав суд відхиляє доводи захисника щодо закриття провадження по справі за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Показання надані батьком особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 у судовому засіданні суд оцінює критично та відхиляє їх, оскільки, по-перше, він є зацікавленою особою у розгляді зазначеної справи, оскільки є батьком ОСОБА_1 , по-друге, його пояснення не спростовують підтверджений вищезазначеними доказами факт керування ОСОБА_1 в цей день транспортним засобом ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 та дотримання поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Письмові пояснення ОСОБА_5 від 19.07.2020 також суд відхиляє, оскільки вони не спростовують встановлених судом фактів, а твердження цієї особи щодо неможливості керування ОСОБА_1 в цей день транспортним засобом базуються на повідомленні самого ОСОБА_1 .

Письмові пояснення ОСОБА_6 , СМС-повідомлення, які надані захисником, а також письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення суд вважає неналежними доказами, оскільки не підтверджують та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника, як на підставу для відхилення показань ОСОБА_3 , на ту обставину, що о 20 годині 31 хвилину 28 травня 2020 року на дворі було вже темно і свідок о 21 годині 30 хвилин не міг бачити, що автомобіль, який переслідували працівники поліції був саме тієї марки, кольору та з таким ж номерними знаками, як автомобіль ОСОБА_1 , надавши інформацію щодо закінчення світового дня 28.05.2020 та фотозображення машини зроблені о 21 годині, судом відхиляється оскільки, по-перше, свідок ОСОБА_3 попереджався судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, по-друге, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили, що цей свідок є зацікавленою особою на стороні працівників поліції, тобто у суду не має підстав не довіряти показанням свідка ОСОБА_3 .

Позиція захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та усними показаннями свідка ОСОБА_3 , а також відеозаписом з місця події на двох DVD-R дисках, з яких чітко вбачається факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 та дотримання поліцейськими процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмова ОСОБА_1 від її проходження як на місці зупинки транспортного засобу та і у закладі охорони здоров`я.

Доводи захисника про не застосування поліцейськими заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, вилучення посвідчення водія та відсторонення від керування транспортним засобом, як підставу для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення судом відхиляються з огляду на поведінку ОСОБА_1 під час оформлення відносно нього адміністративного матеріалу, яка відображена на відеозаписі з місця події на двох DVD-R дисках.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та письмові пояснення свідків є недопустимими доказами, оскільки в графі «до протоколу додаються» нічого не зазначено з посиланням на практику Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судом відхиляються, оскільки процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, критерії визнання належними та допустимими доказів по справі відбувається за нормами КУпАП, а не за КАС України, в якому закладені інші критерії та стандарти інституту доказування.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як підставу для визнання порушеної процедури порядку огляду на стан сп`яніння, судом також відхиляються оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, вищенаведене направлення складається у разі проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Натомість згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в медичному закладі, тобто в даному випадку складання такого направлення не вимагається.

Позиція захисника щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння в тій частині, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права, судом відхиляється, оскільки суперечить відеозапису з місця події на двох DVD-R дисках, з якого вбачається, що ОСОБА_1 були оголошені його права.

Позиція захисника та ОСОБА_1 щодо порушень, які, нібито, були допущені працівниками поліції після зупинки транспортного засобу, не впливають на висновки суду щодо суті виявленого адміністративного правопорушення та можуть бути, за ініціативою сторони захисту, підставою для окремої службової перевірки відповідно до порядку встановленого чинним законодавством.

Також суд при прийнятті даної постанови застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів сторони захисту ), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади

зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі

проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що інші доводи сторони захисту викладені у письмових запереченнях не впливають на висновки суду щодо встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та є юридично не вирішальними.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, відсутні.

При накладенні стягнення суддя враховує, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає можливим накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції чинній на момент вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з особи, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 249, 251, 252, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф підлягає оплаті у 15-денний строк (Призначення платежу: 21081300; протокол серії ДПР18 № 444463, БР №026479, ДПР18 №444464; отримувач ГУК Харківськ обл./Харківобл/21081300, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA0020001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя С.П. Масло

21 липня 2020 року