Дата документу Справа № 336/6525/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6525/19 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/60/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 05.10.2019 року о 18-26 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжі по вул. Панфьорова, 140 керував автомобілем «Сітроен», держномер НОМЕР_1 , та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанову вважає протиправною, незаконною та необґрунтованою і винесеною внаслідок неповного з`ясування усіх фактичних обставини справи та ненадання належної оцінки доказам. Вказує, що судом не виконано обов`язок щодо належного повідомлення особи, яка притягається до відповідальності, чим було порушено право на участь у судовому розгляді. Зазначає, що проведення огляду на наявність ознак алкогольного сп`яніння було проведено з грубим порушенням вимог законодавства. ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем, оскільки в той день автомобілем користувалася його донька ОСОБА_2 , і на момент прибуття патрульної поліції одразу про це повідомив. Звертає увагу, що не заперечував проходити огляд на стан сп`яніння на місці. Однак при спробі користування «драгером» він не спрацьовував з невідомих причин, а патрульні поліцейські почали кричати, що він неправильно видихає, тому вважає, що дії поліцейських є незаконними і суперечать законодавству. Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за участю свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які при цьому є батьками дітей, зі слів яких складені пояснення про те, що він їх нібито ледве не збив, тому вказані свідки не можуть вважатися особами, в неупередженості яких немає сумнівів. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Враховуючи надання ОСОБА_1 пояснень по суті у судовому засіданні апеляційного суду 12.03.2020 року та обізнаність останнього та його захисника Железняка О.В. про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також тривалість апеляційного розгляду, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про відкладення апеляційного розгляду, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього (а.с. 1).

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, призначеної на 28 жовтня 2019 року.

Апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та захисника до суду апеляційної інстанції і апелянт разом зі своїм представником реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Однак, заслуговують на увагу інші доводи апелянта.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 виконані не були.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи вважав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Також суд вказав, що зазначені обставини дійсно мають місце та підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням на огляд, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , висновком лікаря-нарколога із зазначенням про відмову ОСОБА_1 від огляду, відеозаписом події правопорушення.

Однак, слід зауважити з огляду на інкриміновані ОСОБА_1 фактичні обставини, адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом.

Натомість, судом не було враховано, що матеріали справи дійсно не мають жодних доказів того, що ОСОБА_1 05.10.2019 року о 18-26 год. в м. Запоріжжі по вул. Панфьорова, 140 керував автомобілем «Сітроен», держномер НОМЕР_1 .

Зазначені обставини не підтверджуються ні матеріалами справи, ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні показаннями вищевказаних свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 при апеляційному розгляді.

Так, відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, зазначена норма передбачає дві форми об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме: керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, та зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При розгляді апеляційної скарги була допитана особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який пояснив суду, що він того дня не керував транспортним засобом, автомобіль знаходився у користуванні його доньки, він прийшов замінити колесо на автомобілі, який знаходився по вул. Панфьорова, 146, шукав домкрат. Після чого, під`їхали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецзасобу, на що він погодився. Однак, при спробі користування «драгером» він не спрацьовував з невідомих причин, потім його було доставлено до медичного закладу. Крім того, вказав, що ключі від автомобіля знаходяться у нього та дочки ОСОБА_7 , документи на транспортний засіб у салоні авто під сидінням.

Свідок ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції пояснила, що в той день вона брала автомобіль батька ОСОБА_1 і пробила колесо, залишила його на узбіччі і звідти поїхала на таксі. Зазначила, що документи на автомобіль знаходяться в його салоні під сидінням.

Свідок ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції пояснив, що ввечері напроти його будинку він побачив автомобіль «Сітроєн» з миготливими фарами, біля якого ходила дівчина, він її упізнав це була донька ОСОБА_1 , яка розмовляла по телефону, потім пішла. Після чого, прийшов ОСОБА_9 , який йому повідомив, що спустило колесо і потрібен домкрат. Потім приїхали працівники поліції, ОСОБА_10 представився хазяїном автівки.

Апеляційним судом був досліджений відеозапис з місця правопорушення, на якому не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Відео розпочинається з того, що під`їхали працівники поліції, ОСОБА_1 в цей час стояв з чоловіком на іншій стороні дороги. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

Крім того, в суді апеляційної інстанції були допитані неповнолітні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за участю їх законних представників - батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вказані свідки при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 вказали на ОСОБА_1 , як на водія, який не впорався із керуванням та здійснив наїзд на бордюр, при цьому ледь їх не збив.

Разом з тим, при допиті апеляційним судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підтвердили письмові пояснення, вказавши що записані вони працівником поліції і зазначили, що в дійсності не бачили хто саме управляв автомобілем, після події забігли до магазину, де біля 1 години і перебували до приїзду поліції.

При цьому, свідки та їх батьки акцентували увагу суду на відео зображенні з автомобіля, де вбачається, що саме працівник поліції вказує на керування автомобілем ОСОБА_1 .

Вказані пояснення свідків узгоджуються із відомостями, наявними у матеріалах справи. Так, за рапортом працівника поліції (а.с.2) виклик від служби «102» надійшов о 18 год. 44 хв., складений протокол о 20 год. 21 хв.

Отже, зазначені вище покази свідків, на переконання апеляційного суду, у своїй сукупності їз іншими дослідженими доказами свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, зокрема, факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року, оскільки дослідженні докази спростовують висновкі районного суду.

Отже, оскільки матеріалами справи жодним чином не підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме недоведений факт керування транспортним засобом, що є необхідною обставиною для кваліфікації дій по ч. 1 ст. 130 КУпАП, висновок районного суду про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставним.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зобов`язаний закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник