Справа №490/1147/20
Провадження № 33/812/195/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Камінського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Гречаної С.І. у приміщенні цього суду 18 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №297606 від 20 лютого 2020 року, який надійшов до Центрального районного суду м. Миколаєва, 20 лютого 2020 року близько 02 год. 15 хв. по вул. Потьомкінській, в районі буд. 93, у м. Миколаєві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Combo номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції. В зв`язку з підозрою, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, від якого ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, стверджував, що транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, вважає протокол незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, суду пояснив, що на його вимогу працівники поліції не надали йому сертифікат на повірку тесту, тому, на його думку, працівниками поліції допущені порушення чинного законодавства при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просив суд провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, посилався на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено працівниками поліції з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з нього в дохід держави 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також витребувати у Національній поліції України Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Миколаївській області такі документи:

- копію інструкції експлуатації приладу "Драгер 6810 Арам № 2288" щодо його градуювання;

- копію сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу "Драгер 6810 Арам № 2288" станом на 20 лютого 2020 р.;

- копію відомостей про сервісне градуювання приладу "Драгер Алкотест 6810 Арам № 2288".

Апелянт вважає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також порушений принцип повного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП України, не роз`яснялися, чим було порушено його право на захист. Зазначає, що з матеріалів відеозапису, з його свідчень, а також з пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні вбачається, що від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер» 6810 арам 2288 він не відмовлявся, а просив надати йому дозвільні документи на застосування цього приладу, проходження огляду в медичному закладі йому не було запропоновано і не направлено на такий огляд, документи про направлення на огляд на стан сп`яніння у медичному закладі при ньому не виписувалися і про них йому стало відомо тільки в суді. Крім того, будь-яких документів, що підтверджують законне використання приладу «Драгер» 6810 Арам 2288 у поліцейських не було, в зв`язку з чим вони викликали інший наряд патруля, який привіз інший газоаналізатор, але при ньому також не було документів. Цей наряд також привіз своїх свідків, а саме - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Протокол складався без участі ОСОБА_1 та не був йому вручений, при цьому працівники поліції зазначили, що він від підпису відмовився, що як, зазначає ОСОБА_1 , не відповідає дійсності. В постанові суду не зазначено свідчення свідків, які надавали в суді під присягою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд надав перевагу поясненням свідкам, які, на його погляд, є друзями поліцейських та які на виклик суду для дачі свідчень не прибули, що призвело до необ`єктивного розгляду справи і прийняття помилкового рішення.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, додатково витребувані апеляційним судом докази, допитавши свідка ОСОБА_4 , який пояснив обставини зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та ненадання останніми на вимогу ОСОБА_1 документів газоаналізатора «Драгер», а також роз`яснення йому необхідності пройти медогляд лише на місці за допомогою цього приладу, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав доведеним порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року), а саме відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

В обґрунтування висновків суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №297606 від 20 лютого 2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відеозапис нагрудного відеорегістратора поліцейського.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції,

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року).

Згідно частини 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року) адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція)

Згідно з пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі - Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №297606 від 20 лютого 2020 року, 20 лютого 2020 року близько 02 год. 15 хв. по вул. Потьомкінській, в районі буд. 93, у м. Миколаєві, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Opel Combo номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, млява хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (на місці зупинки Т/З за допомогою газоаналізатора «Драгер» 6810 арам 2288, а також проїзду до МОНД) відмовився у присутності двох свідків.

Факт достовірності викладених у протоколі відомостей та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку 20 лютого 2020 року о 02 годині 15 хвилин також підтверджено підписами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , наявними в протоколі про адміністративне правопорушення, БД №297606 від 20 лютого 2020 р. Протокол підписано свідками без застережень.

Дані протоколу про адміністративне правопорушення, узгоджуються щодо фактичних обставин, також з наступними доказами.

У зв`язку із встановленням ознак алкогольного сп`яніння, працівником поліції УПП в Миколаївській області ОСОБА_7 20 лютого 2020 року о 03 годині 07 хвилин було виписано направлення водію ОСОБА_1 на огляд до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В направлені зафіксовано, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки: млява мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Згідно відеозаписів правопорушення з нагрудного реєстратора працівника поліції, які досліджувались у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, також підтверджено всі викладені в протоколі серії БД №297606 від 20 лютого 2020 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі в присутності двох свідків.

Таким чином, сукупністю проаналізованих доказів підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 Правил, тобто скоєно правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року).

Вказаними доказами, які є належними та допустимим, оскільки отримані відповідно до вимог закону, підтверджується, що ОСОБА_1 20 лютого 2020 р. у присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

За такого суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність порушення ним Правил дорожнього руху України (п. 2.5) та наявності підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду і відхиляються апеляційним судом.

Щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону.

Суд вірно дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КупАП та щодо обставин та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівником поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а також пояснення в цій частині особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_4 спростовуються наступним.

Зокрема, протокол містить запис про відмову ОСОБА_1 від дачі пояснень та підписання протоколу, що відповідає вимогам частини 3 статті 256 КУпАП, що спростовує твердження в апеляційній скарзі про те, що протокол йому не вручався. Крім того свою відмову від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та його отримання, а також відмову від дачі пояснень на місці зупинки ОСОБА_1 підтвердив в суді апеляційної інстанції.

Також даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №297606 від 20 лютого 2020 року, який складений у присутності двох свідків, як того вимагає стаття 266 КУпАП, Інструкція та Порядок, підписаний свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без зауважень, їх письмовими поясненнями, доданими до протоколу, підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження медогляду як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і у медичному закладі, а тому не можуть бути взяті до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що пройти огляд у медичному закладі останньому не пропонували, а також пояснення ОСОБА_1 про складання протоколу у відсутність свідків.

Згідно відеозапису з відеорегістратора поліцейського ( запис 20 лютого 2020 року, 2 година 47 хвили 2 година 50 хвилин), поліцейський у присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд як на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», так і медичному закладі, від чого останній відмовився.

Посилання у скарзі на те, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є «друзями поліцейських» ґрунтуються на припущеннях, не підтверджені доказами, а тому відхиляються.

Щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відповідно до вимог ч. 1 статті 266 КУпАП, то така обставина не спростовує наявність у діях ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року), і не виключає відповідальність за таке порушення.

Щодо невідповідності приладу «Драгер» 6810 арам 2288, за допомогою якого пропонувалось ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння працівниками поліції, вимогам нормативних документів, які дозволяють використання в Україні таких приладів.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, який був запропонований поліцейськими з використанням приладу «Драгер» 6810 арам 2288, відповідно цей прилад не був використаний, а тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність у поліцейських будь-яких документів, що підтверджують законне використання приладу «Драгер» 6810 Арам 2288, не заслуговує на увагу, оскільки не вплинуло на законність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції закону 2016 року).

З огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (у редакції закону 2016 року), а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року), є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Однак, апеляційний суд не погоджується із накладеним судом першої інстанції стягненням за вчинення адміністративного правопорушення, яке призначено ОСОБА_1 .

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року) передбачала накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області від 20 лютого 2020 року (а.с. 9), ОСОБА_1 не отримував (не має) посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а тому він не є водієм у розумінні пункту 1.10 Правил, тому до нього не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

За такого апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду в частині накладення стягнення змінити, виключивши рішення суду про позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови рішення суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.М. Базовкіна