Справа № 438/803/20
Номер провадження 3/438/420/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2020 р. суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130, ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу серія ОБ № 105835 від 08 червня 2020 року 08 червня 2020 року о 20 год. 21 хв. в м. Бориславі по вул. Драгана, керував автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу серії ОБ №105836 від 08 червня 2020 року 08 червня 2020 року о 20 год. 21 хв. в м. Бориславі по вул. Драгана, керував автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Зазначив, що взагалі не пам`ятає що працівники поліції намагались його зупинити. Також зазначив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а стан алкогольного сп`яніння, як це зазначено в протоколі відносно нього, був надуманий і не підтверджений доказами, які б вказували на його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні. Крім цього свідків при його огляді не було. Просить провадження у даній справі закрити.

Суд, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, у тому разі, якщо водій відмовився огляду на місці чи був незгоден з його результатами (п.п. 6 та 7 розділу І Інструкції).

Згідно вимог п.1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Згідно п.10 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно Додатку №2 вказаної Інструкції.

Отже, вище наведені норми в їх сукупності, дають підстав констатувати, що огляд водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я можливий тільки в двох випадках: у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у випадку його незгоди з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки (за допомогою спеціальних технічних засобів).

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Відомості про вручення ОСОБА_1 вказаного Акт огляду відсутні. Такий документ в направлених до суду матеріалах справи також відсутній.

Всупереч наведеному вище, адміністративні матеріали не містять жодних відомостей про те, що інспектором поліції Петигирич В.В. було запропоновано проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецтехзасобів, або про те, що останній від проходження такого відмовився.

Згідно з положеннями п. 1 Розділу ІІ зазначеної Інструкції, у відповідності з якими, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; акт огляду на стан спяніння у разі проведення огляду на стан спяніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом вживались заходи для виклику свідків однак зазначені свідки в судове засідання не з`являлися. Судом виносилась постанова про привід свідків однак постанова працівниками поліції не виконана.

Крім цього у судове засідання викликався поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 , однак останній у судове засідання не з`явився.

З оглянутого в ході розгляду справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського не вбачається, що саме водій ОСОБА_1 керував автомобілем та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, оскільки при перегляді відео не можливо видно який автомобіль переслідували поліцейські на службовому автомобілі.

Відповідно до ст.122-2 КУпАП невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Так, відповідно до п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Докази, які підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та вина ОСОБА_1 у його вчиненні, не доведені, а доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не спростованні.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, як приклад у справі «Карелін проти Росії», зазначається, що винність особи у скоєнні правопорушення має доводитись у суді. Суд, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідност. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, оцінюючи викладені вище докази у їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, не доведено, що ОСОБА_1 рухався на вказаному автомобілі, в тому числі у стані алкогольного сп`яніння, не зупинився на вимогу працівників поліції. Поліцейськими порушено порядок проведення та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_1 не може нести відповідальність за ст. 122-2 КУпАП, так як не доведено, що він не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу.

При таких обставинах суд знаходить, що адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №14, на підставі ст.ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, 247, 251, 252, 255, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст. 122-2 КУпАП - закрити, через відсутність в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Суддя А.Т.Слиш