Справа № 156/477/20
Номер провадження: 3/156/232/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли від Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, -

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №229233 від 10.05.2020 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 10.05.2020 о 18 год. 40 хв. в смт. Іваничі по вул. Заводській, керував автомобілем Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, червоне обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини, однак в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, таким чином, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим порушив ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що того дня разом із другом повертався додому з рибалки, рухаючись по вул. Заводській в смт. Іваничі побачив своїх знайомих, які стояли на узбіччі біля автомобіля. Підійшовши до них та спілкуючись певний час до них під`їхали працівники поліції, які звинуватили його у тому, що він керував транспортним засобом. Хоча він вину свою не визнавав поліцейські привели двох свідків та склали на нього протокол. Хто керував даним автомобілем і де знаходився водій йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також пояснив суду, що він разом із своїм другом повертався з рибалки, по дорозі побачили своїх знайомих, які стояли біля автомобіля, підійшовши до них та спілкуючись через певний час під`їхали працівники поліції, які звинуватили його друга ОСОБА_1 у тому що він керував автомобілем. Йому також не відомо хто керував даним транспортним засобом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, вважаю, що провадження у справі необхідно закрити, виходячи з таких мотивів.

У пункті 2.5 ПДР вказано, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Виходячи з диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП суб`єктом відповідальності за указане правопорушення є водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії (пункт 1.10 Правил дорожнього руху).

До суду з Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №229233 від 10.05.2020 року, копія протоколу ДПР18 №229233 від 10.05.2020 та пояснення свідків, які підтверджують факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення;

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення інших належних та допустимих доказів, зокрема відеозаписів з відеореєстратора чи нагрудних камер працівників поліції, які б об`єктивно підтверджували факт того, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля і рухався до суду не надано на неодноразові запити суду такі надані не були. Свідків керування ОСОБА_1 транспортним засобом у протоколі не зазначено.

Також судом неодноразово викликався в судове засідання працівник поліції Слюсарюк Т.П., який складав даний протокол, однак в судові засідання не прибував.

Відтак надіслані з Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області до суду матеріали справи не спростовують тверджень ОСОБА_1 про те, що він не був водієм 10.05.2020 о 18 год. 00 хв. і не керував автомобілем по вул. Заводській смт. Іваничі та відповідно не був суб`єктом складу правопорушення, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Лише протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №229233 від 10.05.2020 року суд не може взяти до уваги як єдиний вирішальний доказ вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Натомість пояснення ОСОБА_1 повністю підтверджуються показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої та другої статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

На підставі наведеного та враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень не доведена, а тому в його діях відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. О. Федечко