Справа №521/5808/20
Номер провадження 3/521/3619/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

за участю секретаря судового засідання Коноваловій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. З матеріалів адміністративної справи вбачається наступне.

27.03.2020 року, о 23 годині 38 хвилин, в м. Одесі по вул. Запоріжська, 7, водій керував транспортним засобом Mercedes E320 CDI н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стану сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

За даним фактом співробітником Управління патрульної поліції в Одеській області було складено протокол серії ДПР18 № 327586 від 27.03.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На адресу фактичного місця проживання особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судові повістки про виклик на визначені дати судових засідань, проте поштові відправлення про вручення поштового відправлення та конверти повернуті до суду за закінченням терміну зберігання та з відміткою «не повна адреса» УДППЗ «Укрпошта».

27.05.2020 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в порядку ст. 268 КУпАП України, про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.

Після ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи, а саме 15.06.2020 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в порядку ст. 268 КУпАП України, про виклик свідків.

В своєму клопотанні ОСОБА_1 також зазначив, що він повністю заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, та вказав, що він не відмовлявся від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В такій ситуації, суд приходить до висновку, що обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.

Крім того, суд бере до уваги положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Зокрема, в своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту.

Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «Олег Колесник проти України»).

Як висновок, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Враховуючи вказане, з метою недопущення порушення права на захист ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про виклик свідка, підлягає задоволенню.

Однак, на неодноразові виклики, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, у зв`язку з чим, суд письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнає як не допустимі докази.

Разом з тим, проаналізувавши докази в їх сукупності, та давши їм оцінку, суд вважає що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001року №1306 водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 327586 від 28.03.2020року; відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи.

Разом з цим, пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихст. 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, події, які стали підставою для складання протоколу, мали місце 27.03.2020, і були виявлені в той же день.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для прийняття рішення в порядку вимог ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.38,130,247,276-280,283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десятиденного строку з дня винесення постанови.

Суддя Д.Я. Роїк