Справа № 145/652/20
Провадження № 33/801/550/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 183-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 червня 2020 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту на строк 5 діб з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.

Як зазначено в постанові суду, постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 годин.

03 квітня 2020 року виявлено, що ОСОБА_1 не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт, а саме КП «Лука-Благоустрій» протягом більше двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин (повинен приступити до відбування суспільно корисних робіт в період з 03 березня 2020 року).

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження усіх обставин справи, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації, чим порушено його право на захист, передбачене статтею 268 КУпАП. Вказує, що він був позбавлений можливості подати довідки про хвороби та висловити свою позицію щодо обставин справи. Наголошує, що він не ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, оскільки не зміг з`явитися через стан здоров`я, має хвороби, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 3252. Крім цього, на всій території України було введено карантин.

Також в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих підстав, що справу розглянуто у його відсутності, а копію постанови суду першої інстанції він отримав 26 червня 2020 року, апеляційну скаргу подано 03 липня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з наведених у ній підстав.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 КУпАП, суд першої інстанції зробив на підставі наступних доказів :

-протоколу про адміністративне правопорушення № 4 від 14 травня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 відповідно до направлення Тиврівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області не приступив до відпрацювання суспільно корисних робіт більше 2-х днів з 03 березня 2020 року без поважних причин по 14 квітня 2020 року, підтверджуючих документів не надав /а. с. 2/;

-постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 183-1 КУпАП /а. с. 5/;

-направлення Тиврівського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 28 лютого 2020 року, в якому вказано, що ОСОБА_2 повинен приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 03 березня 2020 року /а. с. 14/;

-табелю виходу на роботу особи ОСОБА_1 , до якого застосовано адмінстягнення у виді суспільно-корисних робіт, виданим КП «Лука-Благоустрій», що надійшов до філії ДУ «Центр пробації» 03 квітня 2020 року, згідно якого, ОСОБА_1 на відпрацювання суспільно корисних робіт до Лука-Мелешківської с/ради станом на 31 березня 2020 року не з`явився /а. с. 18/;

-табелю виходу на роботу, виданого КП «Лука-Благоустрій» 15 квітня 2020 року, згідно якого, ОСОБА_1 станом на 14 квітня 2020 року не відпрацьовано жодної години /а. с. 20/.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 ЦПК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що судом першої інстанції при її розгляді не були дотримані наведені вище норми КУпАП.

Відповідно до диспозиції статті 183-2 КУпАП, вказаною нормою закону встановлена адміністративна відповідальність, зокрема за ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Виходячи зі змісту примітки до вказаної норми, під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Поважними причинами є хвороба особи та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення посадовими особами уповноважених органів з питань пробації відносно осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), надсилання до районних, районних у місті, міських, міськрайонних судів протоколів та інших матеріалів про адміністративні правопорушення встановлюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення посадовими особами уповноважених органів з питань пробації, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 17 серпня 2018 року № 2702/5 (далі Інструкція № 2702/5).

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 2702/5, уповноважена посадова особа складає Протокол за ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у таких випадках: неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженого органу з питань пробації, без поважних причин; невихід на суспільно корисні роботи або відмова виконувати роботу, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин; поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

За змістом пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 2702/5, протокол складається з дотриманням вимог щодо форми та змісту, встановлених статтею 256 КУпАП. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються: у графі "місце, час вчинення і суть правопорушення" - повні відомості про місце, час вчинення та суть протиправних дій, вчинених особою, які повинні відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 1832 КУпАП, та обов`язкове посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відповідно до направлення Тиврівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області не приступив до відпрацювання суспільно корисних робіт більше 2-х днів з 03 березня 2020 року без поважних причин по 14 квітня 2020 року, підтверджуючих документів не надав.

У той же час, диспозиція статті 183-2 КУпАП не передбачає відповідальності за неприступлення до відпрацювання суспільно корисних робіт.

Всупереч статті 256 КУпАП в протоколі не зазначено суть адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а зазначено лише про те, що ОСОБА_1 не приступив до відпрацювання суспільно корисних робіт більше 2-х днів з 03 березня 2020 року без поважних причин по 14 квітня 2020 року, не зазначено посилання на нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення та відповідно до якої постанови суду у нього виник обов`язок щодо відбування адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Суд першої інстанції, в постанові у формулюванні правопорушення, в якому визнав винним ОСОБА_1 , зазначив обставини, на які в протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання, та виклав формулюванні на свій розсуд, чим порушив положення статті 283 КУпАП.

Відповідно до пункту 3.3 розділу ІІІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року N 474/5, протягом десяти робочих днів з дня отримання постанови суду порушник повинен приступити до відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, крім випадків, коли цьому перешкоджають поважні причини (хвороба, відрядження, неотримання виклику тощо).

У поясненнях ОСОБА_1 повідомив про те, що не приступив до відпрацювання по тій причині, що проходив курс лікування, а також, що був направлений на комісію МСЕК.

Зазначені пояснення підтверджуються листом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради вих. № 187 від 16 квітня 2020 року, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 , який проживає у с. Яришівка, Тиврівського району, Вінницької області звертався за медичною допомогою: 20 лютого 2020 року з діагнозом: Віддалені наслідки внутрішньо-черепної травми, йому було видано направлення до невропатолога; 15 квітня 2020 року з діагнозом : міжреберна неврологія. Призначено лікування в умовах домашнього стаціонару на 5 днів /а. с. 21-22/, а також виписано направлення на МСЕК від 02 лютого 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 має скарги на головні болі, головокружіння та незначні болі у ділянці серця /а. с. 37/, направленням на консультацію до спеціаліста, у діагностичні кабінети, лабораторії від 20 лютого 2020 року /а. с. 39/.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 3252 ОСОБА_1 знаходився в стаціонарі з 30.07.2019 року по 13.08.2019 року та йому встановлено основний діагноз віддалені наслідки ЧМТ, струсу головного мозку у вигляді післятравматичної енцефалопатії з росіяною неврологічною симптоматикою, помірною вазо-вегативною дисфункцією. Легкий когнітивний розлад. Вторинна артеріальна гіпертензія І ст, І ступеня, ризик 2. Ангіопатія судин сітківки. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз, аортосклероз. СН І ст. з ФВ 67 %, ІІ ФК. Протипоказані фізичні (ІІІ та ІІ клас важкості виробничого навантаження) та розумові (ІІІ та ІІ клас напруженості виробничого навантаження) перенавантаження. Черговий курс лікування та обстеження в клініці інституту через 6 місяців.

Однак, зазначеним обставинам судом першої інстанції не надана оцінка, не наведено мотивів не врахування пояснень ОСОБА_1 щодо поважності неприбуття до місця виконання суспільно корисних робіт.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ його продовжено до 22 травня 2020 року, до 22 червня 2020 року, та в подальшому до 31 липня 2020 року.

Тому, з огляду на установлення Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України карантину, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України на території України запровадження режиму надзвичайної ситуації та продовження карантину до 24 квітня 2020 року, відтак причини неприступлення ОСОБА_1 до відпрацювання суспільно корисних робіт більше 2-х днів з 12 березня 2020 року по 14 квітня 2020 року є поважними, адже на всій території України запроваджено карантин.

При цьому, станом на день винесення постанови судом першої інстанції від 16 червня 2020 року пройшов тримісячний строк, встановлений частиною другою статті 38 КУпАП за період, який інкримінується ОСОБА_1 з 03 березня 2020 року по 15 березня 2020 року.

Відповідно до вимог закону суддя зобов`язаний всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, а в постанові проаналізувати досліджені докази і дати їм відповідну оцінку.

Неповнота і поверховість дослідження обставин справи є підставою для скасування постанови суду. З огляду на наведене, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного, враховуючи те, що судом першої інстанції при прийнятті постанови допущено порушення норм процесуального та матеріального права, неповноту з`ясування усіх обставини справи, від яких залежить правильне її вирішення, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а, у якій Верховний Суд дійшов висновку, що пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення № 4 складено 14 травня 2020 року (за події, які інкримінуються ОСОБА_1 з 03.03.2020 року по 14.04.2020 року), а станом на час здійснення апеляційного перегляду справи (29 липня 2020 року) пройшов тримісячний строк, встановлений частиною другою статті 38 КУпАП, з дня вчинення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є обґрунтованими, а тому строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження.

Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 183-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку, передбаченого частиною другою статті 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота