Справа № 417/540/20
Провадження № 33/810/170/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю., розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1. на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 30.07.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, є інвалідом ІІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (п`ятдесят одна) грн. У разі несплати ОСОБА_1 штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня залишення скарги без задоволення, відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, а саме 102 (сто дві) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40грн.

З постанови суду першої інстанції вбачається, що згідно протоколу серії АПР 18 № 132688, 04.05.2020 о 14 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в приміщенні Марківського районного суду Луганської області гр. ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії відносно гр. ОСОБА_2 , що виразилось у висловлюванні нецензурною лексикою та погрожуванні фізичною розправою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку доповнив до початку апеляційного розгляду з урахуванням того, що 14.08.2020 року постановою Новопсковського районного суду Луганської області були виправлені допущені описки в частині зазначення дати народження ОСОБА_1 та виключені словосполучення «без конфіскації знарядь вчинення правопорушення».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки постанову він отримав поштою 11.08.2020 року. Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 провину не визнає, вважає, суддю Шкирю В.М. злочинцем, внаслідок її дій померла мати ОСОБА_1 .Також вважає протокол про адміністративне правопорушення сфальсифікованим, оскільки в заяві ОСОБА_2 зазначено про те, що ОСОБА_1 висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, а в протоколі зазначено про погрози фізичною розправою. Окрім іншого, він просить скасувати постанову суду першої інстанції про накладення на нього штрафу у розмірі 51 грн. та стягнення з нього судового збору, як незаконне. Посилається на те, що він має право на ефективні засоби захисту своїх прав у суді, якщо вони і були порушені суддею. Вказує, що до нього порушені положення ст.14 Європейської Конвенції ,тобто дискримінація , оскільки він є бідним.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_1 без його участі, оскільки він належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а також про режим відеоконференції , яким Марківскій районний суд Луганської області забезпечив проведення судового засідання у апеляційному суді за участю ОСОБА_1 .Однак на вказаний час ОСОБА_1 не з`явився до Марківського районного суду Луганської області , заяв про відкладення судового засідання не надіслав.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 30 липня 2020 року. З матеріалів вбачається, що справу було розглянуто за участю ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 11 серпня 2020 року, апеляційна скарга останнім подана до відділення Укрпошти 18.08.2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 11 серпня 2020 року, відповідно до заяви, яка є в матеріалах справи, вбачається, що при проголошенні рішення його не було, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як слідує з змісту апеляційних вимог ОСОБА_1 , він вважає, що до нього порушені положення ст.14 Європейської Конвенції, тобто дискримінація, оскільки він є бідним, з боку судді Шкирі В.М. Посилається на те, що 04.04.2020 року вони прибули до Марківського районного суду Луганської області за викликом судді Шкирі В.М. на 10 годин 30 хвилин. Секретар суду просила почекати, бо суддя у нарадчий кімнаті. Приблизно о 11 годині 02 хвл. суддя вийшла з суду та кудись поїхала. Повернулася через півгодини. Ми зайшли до залу суду, але нас вигнали, хотіли вручити повістку на суд на 04.05.2020 року. Він став вимагали провести судове засідання, але суддя була не погодилася провести судове засідання. Вважає, що вона таким чином порушила присягу судді. По справі вже три роки не винесено судового рішення, жодного разу не викликався відповідач по справі.

Як слідує з матеріалів справи, судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме у тому, що він вчинив дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

При цьому суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- заявою судді Шкирі В.М. від 04.05.2020, в якій остання просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за хуліганські дії, які виразились у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу та адресу працівників суду;

- поясненнями ОСОБА_3 , згідно яких 04.05.2020 ОСОБА_1 у приміщенні Марківського районного суду Луганської області поводив себе неадекватно та голосно кричав, висловлюючись нецензурною лайкою на адресу судді ОСОБА_2 . На зауваження припинити такі дії не реагував;

- поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких 04.05.2020 ОСОБА_1 у приміщенні Марківського районного суду Луганської області висловлювався нецензурною лайкою на її адресу та на адресу працівників суду. На зауваження припинити такі дії не реагував;

- поясненнями ОСОБА_4 , згідно яких 04.05.2020 ОСОБА_1 у приміщенні Марківського районного суду Луганської області голосно висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників суду. На зауваження припинити такі дії не реагував;

- поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно яких 06.05.2020 ОСОБА_1 відмовився від отримання протоколу від працівників поліції, при цьому висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою;

- власними поясненнями ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні 30.07.2020, де він підтвердив факт висловлювання на адресу судді ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 , що він так скоїв внаслідок неправомірних дій судді ОСОБА_2 .

Однак, відповідно ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства відносять нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчиняться безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Іншими словами, дрібним хуліганством визнаються дії, що не мають ознак кримінального караного хуліганства.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Нецензурна лайка -це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. У правовій літературі справедливо зазначається, що незалежно від того у зв`язку з якими обставинами особа висловлював своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку.

Словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю людей, проте використання нецензурних слів, перш за все, грубе, образливе ставлення до оточуючих. Воно знижує рівень людського спілкування та завдає моральної шкоди духовному стану суспільства, ображає людську гідність.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Особа усвідомлює, що ії дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадській порядок і прагне цього.

Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП , відповідно до яких суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені ним у постанові докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, яке виразилось у нецензурній лайці на адресу судді та працівників суду.

Разом з тим суд першої інстанції повинен був звернути увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 жодного слова не має, що ОСОБА_1 вчинив хуліганській дії, що виразилися у нецензурній лайці на адресу судді та працівників суду.

Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не зовсім правильно виклав зміст дій, які мають ознаки дрібного хуліганства, тобто його суть, зазначивши, що хуліганські дії були вчинені відносно гр. ОСОБА_2 , що виразилися у висловлюванні нецензурною лексикою та погрожування фізичною розправою.

З змісту пояснень ОСОБА_1 , наданих ним у суді першої інстанції, вбачається, що він фактично заперечує обставини вчинення дрібного хуліганства, у зв`язку з чим суд повинен був допитати безпосередньо суддю Шкірю В.М., свідків, які є працівниками суду.

А при накладенні адміністративного стягнення, передбаченого ст.173 КУпАП, суд повинен у кожному конкретному випадку враховувати характер учиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з змісту постанови суду першої інстанції, мотивуючи своє рішення, суд послався на положення ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним відбудь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Однак, суд не встановив обставини, що дії ОСОБА_1 були пов`язані з діяльністю судді ОСОБА_2 під час здійснення правосуддя, тобто проведення судового засідання за участю ОСОБА_1 або без його участі, що мають ознаки втручання у здійснення правосуддя.

Висловлювання на адресу судді та працівників суду нецензурною лайкою будь-якою особою дійсно підриває авторитет судової влади, але це є підставою для того, щоб особисто суддя звертався до суду з позовом до особи, яка вчинила щодо нього дії, які принижують його гідність за захистом свого авторитету та репутації, оскільки він виконує функції держави та відповідно до ст.129 Конституції України, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права

Суд першої інстанції при цьому вірно звернув увагу на те, що чинним законодавством України визначені правові інструменти у разі неправомірної поведінки судді, зокрема, подання скарги на дії судді.

Суд вірно зазначив, що ОСОБА_1 діяв неправомірно відносно судді ОСОБА_7 , однак у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.173 КУпАП не зазначено, а судом не було встановлено, що таким чином був порушений громадський порядок в приміщенні Марківського районного суду Луганської області.

При цьому суд першої інстанції вірно виключив з обвинувачення факт погрожування фізичною розправою судді, оскільки відсутні відомості про це в заяві ОСОБА_7 , а в протоколі про адміністративне правопорушення про це зазначено.

Суд першої інстанції не встановив обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , також не звернув увагу його на майновий стан.

Однак звернув увагу на те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що є об`єктивні сумніві у тому, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.173 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Разом із цим, скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 04 травня 2020 року, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 27 серпня 2020 року, а тому на час її розгляду апеляційним судом пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У своїх доповненнях ОСОБА_1 посилається на іншу постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 14.08.2020 року, яка оскарженню не підлягає, оскільки у постанові зазначено, що вона є невід`ємною частиною постанови Новопсковського районного суду Луганської області від 30.07.2020 року.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги доповнення ОСОБА_1 , але не вважає їх окремою апеляційною скаргою з окремими апеляційними вимогами, оскільки вони подані поза межами апеляційної скарги на постанову суду від 30.07.2020 року у порядку ч.7 ст.294 КУпАП .

За таких обставин апеляційна скарга з доповненнями ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новопсковського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу з доповненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 30 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП -скасувати.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В. Тополюк