Справа № 263/8301/20
Провадження №3/263/2813/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Томілін Олексій Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального відділу поліції головного управління національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2020 до суду після доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №397058 від 03.07.2020 стосовно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №397058 від 03.07.2020 ОСОБА_1 29.06.2020 о 10:25 годин за адресою: вул. С.Ковалевської, 29, місто Маріуполь, будучі посадовою особою магазину ФОП ОСОБА_1 , допустив порушення правил карантину, згідно з постановою КМУ № 500 від 17.06.2020 та розпорядження міського голови № 206 від 22.06.2020, з боку продавця магазину ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилася на робочому місці у приміщенні магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , без засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав, зазначив, що працівники поліції протокол йому не вручали, для складання адміністративного протоколу його ніяким чином не викликали, склали протокол не одразу. У подальшому надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності та відсутності його представника.

Також, у судове засідання від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у якому зазначив, що протокол було складено з порушенням ст.254 КУпАП, тобто пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення правопорушення, без вручення примірника протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, він заявляв клопотання про виклик адвоката (захисника), однак йому було відмовлено. Разом з тим, працівники поліції, описуючи в протоколі нормативно-правовий акт, не зазначили конкретного посилання на частину та пункт нормативно-правового акту, який встановлює певну заборону. Таким чином фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого посилання на правові норми, а отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушені приписи ст.256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №397058 від 03.07.2020 містить посилання на порушення ОСОБА_1 вимог розпорядження міського голови м. Маріуполя №206 від 22.06.2020. Однак, розпорядження міського голови не є рішенням органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому порушення цього розпорядження не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП. За відсутності основного допустимого доказу у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є актом, у якому уповноважена посадова особа викладає інкриміноване правопорушення, інші докази не можуть довести вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом було досліджено матеріали, надані до суду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 397058 від 03.07.2020, рапорт отримання заяви від 30.06.2020, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію паспорта, диск з відеозаписом, наданим працівниками поліції та диск з аудіозаписом спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , наданий особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з якого вбачається, що останній заявляв клопотання про виклик адвоката, однак працівниками поліції дане клопотання було відхилено.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення ГР № 397058 вбачається, що такий складено 03.07.2020, а порушення вчинене 29.06.2020, тобто протокол складено через чотири дні з дня виявлення адміністративного правопорушення. Відомостей про вручення копії протоколу ОСОБА_1 до матеріалів про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Разом з тим, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення ГР № 397058 від 03.07.2020, працівники поліції описуючи нормативно-правовий акт, яким заборонено дії, вчинені ОСОБА_1 , не зазначили конкретного посилання на частину та пункт нормативно-правового акту, який встановлює певну заборону. Таким чином, фабула події адміністративного правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого посилання на правові норми, а отже при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушені приписи ст. 256 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500 внесено зміни до актів Кабінету Міністрів України, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 480.

Таким чином, посилання працівника правоохоронного органу у фабулі протоколу на порушення ОСОБА_1 правил карантину згідно з постановою КМУ №500 від 17.06.2020 є беззмістовними.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, диспозиція зазначеної статті є бланкетною, тобто такою, де закріплюється лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатись до положень іншого нормативного акта іншої галузі права. Бланкетна диспозиція містить правила поведінки в найзагальнішій формі, відсилаючи суб`єкта реалізації до інших правових норм.

Тобто, посилання на спеціальну норму закону є обов`язковим, та за відсутності посилання на конкретний нормативний акт, яким передбачено правило поведінки та порушене особою, відповідальність не настає.

08.07.2020 постановою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області протокол серії ГР № 397058 від 03.07.2020 було повернуто на доопрацювання, оскільки працівником поліції дані норми закону були проігноровані та зазначено в протоколі загальні формулювання, що ОСОБА_1 порушено правила карантину згідно з постановою КМУ № 500 від 17.06.2020 та розпорядження міського голови № 206 від 22.06.2020, без визначення конкретних порушень посадової особи із посиланням на певний пункт нормативно-правового акту, який ці обмеження вводить. Як наслідок, складено протокол з істотними порушеннями, що перешкоджають належному і неупередженому судовому розгляду справи. Наведене, обмежує у праві на захист особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки остання позбавлена можливості визначитись із чітким формулюванням своєї провини та невідповідності вчинених нею дій вимогам Закону.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів, зазначені у постанові суду від 08.07.2020 недоліки усунуті не були.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Правовими положеннями ч.1 ст. 12 вищевказаного Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що органом місцевого самоврядування, за порушення чиїх рішень особа притягається до адміністративної відповідальності, є міська рада.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 59 вищевказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 59 вищевказаного Закону сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Аналіз вищевказаних правових норм вказує, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено 2 владних суб`єктів:

1) сільські, селищні, міські ради, які є органами місцевого самоврядування;

2) сільський, селищний, міський голова, який є головною посадовою особою територіальної громади.

Порівняльний аналіз даних суб`єктів вказує на те, що сільській, селищний, міський голова наділений повноваженнями видавати розпорядження, однак дані розпорядження не є рішеннями органу місцевого самоврядування в розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Компетенція прийняття рішень органу місцевого самоврядування належить виключно сільській, селищній, міській раді.

Крім того, відповідно до п. 45 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Тож вищевказаний Закон встановлює імперативну норму, що прийняття таких рішень є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Протокол щодо ОСОБА_1 містить посилання на порушення ним вимог розпорядження міського голови м. Маріуполя № 206 від 22.06.2020.

З огляду на вищенаведені норми права, розпорядження міського голови не є рішенням органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а тому порушення цього розпорядження не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

За відсутності основного допустимого доказу у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є актом, в якому уповноважена посадова особа викладає інкриміноване правопорушення, інші докази (пояснення осіб, документи, що підтверджують ведення ОСОБА_1 господарської діяльності та ін.) не можуть довести вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Донецького апеляційного суду від 09.07.2020, у справі № 263/3882/20.

За таких обставин суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за обставин, вказаних у протоколі, не доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М.Томілін