Справа № 127/4269/20
Провадження № 33/801/474/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 164 КпАП України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та прийняти нову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду винесено без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання його вини у вчиненні зазначеного правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і його захисник Андрікевич Ю.В. апеляційну скаргу підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

ОСОБА_1 суду пояснив, що не визнає вину за ч. 1 ст. 164 КпАП України, так як працівниками Укртрансбезпеки не зафіксовано факту безпосереднього надання ним послуг таксі. На його машині лише розміщено ліхтар з номером телефону служби таксі в якості реклами.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно зі ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому орган (посадова особа) за змістом ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0005249, складеного 14 лютого 2020 року в м. Вінниці старшим державним інспектором ВДК Гончаренко І.В., 14 лютого 2020 року о 13 год 50 хв ОСОБА_1 в м. Вінниці по вул. Юності, 81 а, здійснював провадження господарської діяльності на таксі автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та одержання ліцензії відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а. с. 1).

До зазначеного протоколу долучено: фото транспортного засобу (а. с. 2-4), на якому зображено транспортний засіб, яким ОСОБА_1 керував на час зупинки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області, на даху якого встановлено розпізнавальний ліхтар служби таксі.

Зазначені обставини старший інспектор Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Гончаренко І.В. підтвердив і в судовому засіданні суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 164 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди

Під господарською діяльністю в статті 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Відповідно до п. 14.1.36. ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, дорученням та агентськими договорами.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зі змісту статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що основним критерієм для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП є відсутність дозволу на перевезення ліцензії та свідоцтва про підприємницьку діяльність при обладнанні автомобіля знаком «Таксі».

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність доказів на здійснення ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів у зв`язку з відсутністю зазначення в протоколі конкретних осіб, яким він надавав послуги, оскільки положеннями ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність автомобільного перевізника за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії, незалежно від того, чи надавалась безпосередньо на момент перевірки послуга з перевезень пасажирів, зокрема, перебували чи ні пасажири в автомобілі.

За таких обставин апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 164 КпАП України, оскільки він підтверджений наявними в матеріалах доказами.

За змістом частин 3, 4 статті 256 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до частини 1 цієї статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 було відомо про складення відносно нього протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України йому були роз`яснені, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу він не заявляв, від підпису цього протоколу відмовився, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав, отже доводи його апеляційної скарги про відсутність вини та порушення працівником Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області положень КУпАП є необґрунтованими.

Наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності є підтвердженням в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КпАП України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП у справах про адміністративне правопорушення, які підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_1 , що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України вчинені 14 лютого 2020 року, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про те, що строк притягнення до адміністративної відповідальності, встановлений ч. 2 ст. 38 КпАП України на час розгляду справи закінчився, а відтак провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.294 КпАП України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КпАП України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник