Справа № 214/4130/20
3/214/2071/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого підручним сталеваром ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», одруженого, маючого неповнолітнього сина, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 08.06.2020 року о 22.43 годині в м. Кривому Розі по вул. Меркулова, біля будинку №13, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме: запах алкоголю з порожнини рота , порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. Водій від проходження у встановленому порядку повного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Відповідно до протоколу, ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , у судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що він в той день їхав в бік площі ОСОБА_3 і його зупинили поліцейські, тому що він їхав без світла, на їх вимогу він зупинився. Потім поліцейські запропонували пройти тест на приладі «Драгер» в присутності двох свідків, тест показав 1,5% , він з цим не погодився і поліцейські запропонували їхати в ПНД, він попросив видати йому направлення, але йому його не надали і склали протокол про відмову від проходженні огляду.

У судовому засіданні дослідженні наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), направлення (а.с.3), рапорт (а.с.4), постанова (а.с.5), тест на ALCOTEST Drager (а.с.6), довідка (а.с. 7)

Також у судовому засіданні оглянуті 2 диски (а.с.8, 17), на яких маються файли з відеозаписами.

Як вбачається зі змісту диску (а.с.8), на якому маються файли з відеозаписами, видно як рухається автомобіль і зупиняється, до автомобіля підійшли поліцейські і запитали у водія, чому у нього на автомобілі вимкнуто світло. В ході розмови поліцейські запропонували водію пройти тест на Drager, водій погодився в присутності двох свідків, тест показав результат 1,5% проміллє , водій з таким результатом не погодився і поліцейські запропонували проїхати в ПНД для проходження огляду на стан сп`яніння. На файлі з останніми цифрами 0186, видно як працівники поліції по прибуттю до медичного закладу, запитали у особи яку зупинили, чи буде він проходить огляд на стан сп`яніння в ПНД в присутності двох свідків, так як пройшовши тест на ALCOTEST Drager, водій був не згоден з результатом, на що водій відповів, що його зупинили безпідставно.

На файлі з останніми цифрами «0186» мається зображення поліцейських та ОСОБА_2 , інших осіб. На пропозицію поліцейського пройти огляд, ОСОБА_2 стверджує, що його зупинили незаконно. Поліцейський зазначає, що якщо ОСОБА_2 не надасть конкретної відповіді, то він буде розцінювати це як відмову. При цьому відсутні відомості про те, що поліцейський приймає якісь активні дії щодо проходження ОСОБА_2 огляду, зокрема надає направлення.

Як вбачається зі змісту диску (а.с.17), на якому маються 2 файли з відеозаписами, видно, що йде суперечка між працівниками поліції та особою яку зупинили. Поліцейські пояснюють, що зупинили автомобіль, так як він рухався без світла. Особа, яку зупинили, каже, що зупинка була безпідставною.

На жодному з відео, які маються на дисках, не вбачається точної відповіді водія, що він не згоден проходити огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Досліджені судом наступні докази: пояснення ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), направлення (а.с.3), рапорт (а.с.5), довідку (а.с.6), диск (а.с.8), вважаю допустимими доказами, так як вони отримані без порушень законодавства.

Тест (а.с.4) вважаю недопустимим доказом, так як згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП. Судом встановлено, що встановлено, що з результатами тесту ОСОБА_2 не погодився.

Пояснення ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), постанову (а.с.5), тест (а.с.4), рапорт (а.с.5), диск (а.с.8), вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин справи, а саме того, чи перебував ОСОБА_2 в стані сп`яніння.

Вважаю належним доказом довідку (а.с.6), оскільки вона підтверджує наявність у ОСОБА_2 , права керування транспортними засобами.

Оцінюючи докази з точки зору достовірності виходжу з наступного.

Зміст відеозаписів вважаю достовірними доказами.

Довідку (а.с.6) вважаю достовірним доказом.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), в тій частині, що ОСОБА_2 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі в присутності двох свідків, вважаю недостовірним доказом.

Направлення (а.с.2) вважаю недостовірним доказом, так як воно не містить підпису ОСОБА_2 , записи на диску не місять відомостей про те, що таке направлення видавалося ОСОБА_2 .

Пояснення ОСОБА_2 про обставини його зупинки, про те що йому не видавали направлення на огляд, узгоджуються зі змістом відеозапису, а тому є достовірними.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він просив надати йому направлення на огляд, не підтверджуються іншими доказами, а тому є недостовірними.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, а саме керування транспортним засобом, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі за текстом «Правила»), водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.».

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Як передбачено ст. 266 КУпАП, ннаправлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі за текстом «Інструкція»), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану; ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Як передбачено п. 6 Розділу 1 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 8 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Таким чином, відповідальність особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає в тому випадку, коли у поліцейського є достатні дані про наявність у особи визначених Інструкцією ознак стану сп`яніння, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ця особа перебуває у стані сп`яніння, і коли така особа після пред`явлення вимоги поліцейським відмовилася пройти огляд у встановленому законом порядку. При цьому необхідною умовою для проходження огляд є видача направлення такій особі.

На підставі визнаних допустимими та достовірними доказів, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 при його зупинці поліцейськими 08.06.2020 року не погодився з результатами огляду, направлення для проходження огляду в медичному закладу йому не видавалося. Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не висловлював відмову пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому медичному закладі, а висновок про таку відмову зробив поліцейський внаслідок того, що ОСОБА_2 не надав чітку відповідь про згоду або про відмову пройти огляд.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, приходжу до висновків, що ОСОБА_2 не пройшов огляд у медичному закладі внаслідок порушення порядку направлення його на цей огляд, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1 с. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Обговорюючи питання про наявність підстав для закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність виходжу з наступного.

В науці існує думка про те, що види юридичної відповідальності за своєю функцією можливо поділити на каральну (штрафну), відновлювальну, превентивну (запобіжну) та виховну. Каральна функція юридичної відповідальності напрямок правового впливу юридичної відповідальності на суб`єктів правопорушення, що полягає в позбавленнях особистого або майнового характеру та переслідує мету кари, запобігання, відновлення та виховання, каральна функція один із різновидів функцій юридичної відповідальності, що за своїм змістом і характером несе несприятливі наслідки для суб`єкта, що вчинив правопорушення, заподіює йому моральні або організаційні страждання. (Підручник з Правознавства. 10 клас. ОСОБА_4 ). Отже кримінальна та адміністративна відповідальність відносяться за своєю функцією до одного і того виду юридичної відповідальності.

Стаття 58 Конституції України визначає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як наголосив КСУ, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Як передбачено ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення; закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають ; проовадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

До 1 липня 2020 року стаття 130 ч.1 КУпАП передбачала, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

1 липня 2020 року набрав чинності Закон № 2617-VIII, підпунктом 4 пункту 1 розділу I були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме статтю 130 викласти в такій редакції: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Підпунктом 171 пункту 1 розділу I були внесені зміни до Кримінального кодексу України, а саме цей Кодекс доповнений статтею 286-1 такого змісту: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, підпункт 4 пункту 1 розділу I Закону № 2617-VIII, скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення, а підпункт 171 пункту 1 розділу I цього Закону передбачає більш сувору відповідальність. Підпункт 171 пункту 1 розділу I Закону№ 2617-VIII не має зворотню силу, так як передбачає більш сувору відповідальність. Отже, з набранням законної сили Законом № 2617-VIII особи підлягають відповідальності за положеннями ст. 130 КУпАП, в редакції яка діяла до 1 липня 2010 року, як така що передбачала більш м`яку відповідальність.

3 липня 2020 року в газеті «Голос України» було опубліковано Закон від 17 червня 2020 року № 720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього Закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 1 липня 2020 року. Пунктом 117 цього Закону внесені зміни, якими у розділі I Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" у пункті 1 , підпункти 2-4, 7 виключені.

Отже пункт 117 Закону № 720-IX, вводить відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП, яке передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 117 Закону№ 720-IX також внесені зміни, якими у розділі I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме у пункті 2 підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключені. Таким чином була виключена відповідальність за ст.286-1 КК України.

Таким чином, пункт 117 Закону № 720-IX, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну силу як такий, що вводить відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП, яке передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки одночасно була скасована кримінальна відповідальність, яка була передбачена ст.286-1 КК України, то відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України ця норма має зворотну силу як така, що пом`якшує відповідальність за керування керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

Зворотня сила пункт 117 Закону № 720-IX розповсюджується лише на ті правопорушення, пов`язані з керуванням водіями транспортним засобом в стані сп`яніння, які були вчинені 1 липня 2020 року та 2 липня 2020 року, так як в ці дні за таки дії була передбачена більш сувора відповідальність, визначена ст.286-1 КК України.

На підставі викладеного приходжу до переконання, що справи за адміністративними правопорушеннями, пов`язані з керуванням водіями транспортним засобом в стані сп`яніння, вчиненні до 1 липня 2020 року не підлягають закриттю на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 складений протокол за те що він 8 червня 2020 року відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, але підстави для закриття провадження по даній справі на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 9, 130, 245, 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов