Справа № 490/3333/20 Головуючий у першій інстанції Медюк С.О.
Провадження № 33/812/286/20 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю захисника Баженова Д.В.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника Баженова Дмитра Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень, а також стягнуто 439,40 грн судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, 04 червня 2020 року об 22 годині 54 хвилин в м. Миколаєві на вулиці Лягіна, біля будинку № 74-Б, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes Bens ML 320, номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з парковочного карману заднім ходом, не впевнилась в безпеці свого маневру та здійснила наїзд на транспортний засіб Audi А4 номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , що стояв припаркованим з правого боку на краю проїзної частини, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Того ж дня, о 22 годині 54 хвилини ОСОБА_2 , в порушення п. 2.10 «а» ПДР, будучи причетною до ДТП, залишила місце пригоди, не повідомивши органи ОВС.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2020 року адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Постановою того ж суду від 31 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, 12 серпня 2020 року захисник Баженов Д.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати та закрити провадження у справі. Крім того, просить поновити пропущений строк для оскарження цієї постанови, посилаючи на те, що копію оскаржуваної постанови не отримував, а з її текстом ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, яка оприлюднена 3 серпня 2020 року.

Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисника, який підтримав клопотання, а також потерпілого, який не заперечував проти поновлення строку, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що строк на подачу апеляційної скарги може бути поновленим з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі «Устименко проти України», параграф 41 рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що захисник Баженов Д.В. був присутнім в судовому засіданні під час розгляду даної справи 31 липня 2020 року.

Матеріали справи не містять відомостей про отримання або вручення ОСОБА_2 або її представнику копії оскарженої постанови.

В клопотанні захисник посилається на те, що після розгляду справи суд пішов до нарадчої кімнати не попередивши учасників про час проголошення судового рішення. Вказані обставини підтвердив в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_1 , який приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції.

Також захисник пояснив, що в зв`язку з цим він поцікавився 3 серпня 2020 року в ЄДРСР про наявність судового рішення, де і отримав його копію.

Як видно з ЄДРСР, оскаржувана постанова дійсно була оприлюднена на сайті 3 серпня 2020 року.

Враховуючи, що 3 серпня 2020 року є наступним робочим днем після проголошення оскаржуваної постанови (31 липня 2020 року є робочим днем тижня - п`ятниця), суд вважає, що захисник Баженов Д.В. в розумні інтервали часу вжив заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

За такого, причини подання захисником апеляційної скарги 12 серпня 2020 року, замість 10 серпня, можуть вважатись поважними в розумінні практики ЄСПЛ, а тому клопотання захисника про поновлення строку підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Баженова Дмитра Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику Баженову Дмитру Вікторовичу строк на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський