Справа № 299/2177/20 Провадження № 3/307/899/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Виноградівського районного суду Закарпатської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , України, за вчинене правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

На адресу Тячівського районного суду Закарпатської області разом із постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.07.2020 року надійшла адміністративна справа щодо порушення громадянином ОСОБА_1 ч.1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 12.07.2020 року о 17 год. 50 хв., в с.Неветленфолу Виноградівського району, керував автомобілем марки «MAN TGA» НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Питання передачі справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого не врегульовано нормами КУпАП. Водночас, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на справи про адміністративні правопорушення поширюються гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011(2) зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У цьому ж рішенні КСУ поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому з метою додержання принципу законності в необхідних випадках необхідно застосовувати принцип аналогії закону найбільш близького до адміністративно-деліктної галузі права - кримінального процесуального законодавства.

Отже в даному випадку для вирішення питання щодо належної підсудності цієї справи необхідно застосувати відповідні норми Кримінального процесуального кодексу України, частиною 1 статті 34 КПК України якого визначено вичерпний перелік підстав для передачі справи з одного суду до іншого, а саме кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Крім того, абзацом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).

При цьому, ч. 2 ст. 34 КПК України визначено вичерпний перелік суб`єктів, які мають право вирішувати питання про передачу справи з одного суду до іншого. Зокрема, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

З наведеного вбачається, що а ні КУпАП, а ні КПК України не передбачають можливості передачі справи з одного суду до іншого за рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. При цьому слід звернути увагу на синтаксичну конструкцію зазначеної норми: «можуть також розглядатися», що визначає альтернативну підсудність окремих категорій справ, що визначається органом (посадовою особою), яка на власний розсуд надсилає протокол про адміністративне правопорушення на розгляд до одного із судів, уповноважених розглядати відповідну справу.

Із вимог п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11 червня 2014 року «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП» слідує, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ (органом поліції).

Діяння, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, вчинено в с. Неветленфолу, Виноградівського району, Закарпатської області, крім того Виноградівський районний суд Закарпатської області не врахував в повній мірі, місцезнаходження органу, уповноважена посадова особа якого склала протокол про адміністративне правопорушення (м. Виноградів), та місце проживання свідків, зазначених у протоколі (м. Виноградів), а отже справа про адміністративне правопорушення за загальним правилом має розглядатися Виноградівським районним судом Закарпатської області.

За таких обставин справу про адміністративне правопорушення безпідставно передано на розгляд Тячівського районного суду Закарпатської області .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276, 278, 283, 284 КУпАП, ст. 32, 34 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернути за підсудністю до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Стецюк М.Д.