Справа №461/6318/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю секретаря судового засідання Кузьмича В.В., представника пробації Варянки Р.Я., розглянувши подання заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2018 року постановою Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнано винним і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

21 липня 2020 заступник начальника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області Задорожна В. за погодженням з начальником відділу пробації звернулася до суду з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 . Подання мотивує тим, що вказаний громадянин на виклики органу пробації не з`являється. Шевченківський РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області вживав заходів з метою з`ясування факту проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вказаною у постанові суду адресою, проте місце перебування ОСОБА_1 встановити не вдалося, останній не проживає за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Дана обставина унеможливлює виконання постанови Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2018 року.

Представник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області в судовому засіданні подання підтримав з підстав, викладених у ньому.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання. З врахуванням положень ст.268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку представника пробації, дослідивши матеріали подання, вважаю його передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у його задоволені з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок виконання даного адміністративного стягнення регламентується Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року № 474/5. Виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначається відповідним органом місцевого самоврядування. Підставою для виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт є постанова суду, яка набрала законної сили. Протягом десяти робочих днів з дня отримання постанови суду порушник повинен приступити до відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, крім випадків, коли цьому перешкоджають поважні причини (хвороба, відрядження, неотримання виклику тощо).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності й застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Загальною особливістю таких стягнень є їхній виховний, каральний та профілактичний характер. Стягнення, як правило, полягають у позбавленні або обмеженні певних прав, благ. Цим досягається мета покарання порушника та запобігання скоєнню нових проступків.

Усі питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вирішуються судом, який виніс постанову.

Під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння. Поважними причинами є хвороба особи та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт (ст. 183-2 КУпАП).

Інспектор Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області при зверненні до суду з вказаним поданням не надав належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 без поважних причин не прибуває за викликом до органу пробації, або те, що він умисно зник з місця проживання, щоб не виконувати постанову суду, також не встановлені інші підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, а саме: відсутні матеріали щодо того чи ОСОБА_1 можливо перебуває за кордоном, можливо він відбуває покарання у місцях позбавлення волі, чи можливо наразі перебуває у розшуку, що позбавляє суд можливості зробити відповідні висновки під час розгляду даної справи, а саме те, що органом пробації були виконані усі дії, які передбачені діючим законодавством України під час виконання постанови суду, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, які ніким не оспорюються і яким суд може дати належну юридичну оцінку.

Тобто, Шевченківським РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області не вжито достатніх заходів для перевірки причини неприбуття ОСОБА_1 для відбування покарання у виді суспільно корисних робіт, що є обов`язковою вимогою ст. 325-4 КУпАП та позбавляє суд можливості прийняти законне й обґрунтоване рішення, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Також слід зазначити, що п.13.13. Наказу Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року №474/5 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» передбачено, що якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, на теперішній час відсутній законодавчо визначений механізм щодо вжиття будь-яких заходів у випадку відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за її місцем проживання та невідомим місцем перебуванням, у зв`язку з чим, окрім усього вищевикладеного, також є підставою для відмови в задоволені вищевказаного подання.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним Рішенням, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 300-304 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені подання інспектора Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Є.Радченко