Справа № 567/692/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Василевич О.В., з участю секретаря Клімович О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Шминдрук О.Ф.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог матеріали, які надійшли від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працює механізатором-трактористом ТОВ-Фірма «Агро-Трак», місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

(права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),

встановив:

17.06.2020 р. о 23 год. 31 хв. ОСОБА_1 на а/д Рівне-Тучин-Гоща керував автомобілеммарки "Opel", реєстраційний номер НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 2327 від 18.06.2020 р., результат тесту 2,46 проміле.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначив, що вживав спиртні напої та в подальшому керував автомобілем, керуючи яким проїхав незначну відстань. Пояснив, що йому відомо про заборону керувати автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, водночас не зміг пояснити причин, що спонукали його сісти за кермо автомобіля після вживання спиртних напоїв. Вказав, що про вчинене шкодує та у вчиненному розкаюється. ОСОБА_1 у судовому засіданні не оспорював результат тестування при проведенні освідчення на стан алкогольного сп`яніння, яке було проведено у присутності двох свідків.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шминдрук О.Ф. у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 є батьком 3 неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи. Посилаючись на ст.21 КУпАП просила звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, вказуючи на можливість застосувати до нього захід громадського впливу. У зв`язку з наведеним просила задовольнити клопотання трудового колективу ТОВ-Фірма «Агро-Трак» та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника адвоката Шминдрук О.Ф., дослідивши матеріали адміністративної справи, суд при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виходить з наступного.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015р. №1452/735 та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Відповідно до вказаних нормативно-правових актів оглядові на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими у вищезгаданій Інструкції, затвердженій спільним наказом МВС України та МОЗ України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із змісту Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та Направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу, ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 були запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

Тобто працівники поліції вказали підстави у зв`язку з якими вони вважають, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу на визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що після зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля, йому як водію було вказано про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої перед тим як він керував автомобілем, останній стверджувально відповів, що вживав. ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідченняна місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 погодився. В подальшому ОСОБА_1 було оглянуто цілісність упаковки трубки до алкотестера, йому роз`яснено порядок продування алкотестера, після чого водій продув алкотестер, показ якого становив 2,46 проміле. ОСОБА_1 погодився з результатом проведенного тестування на стан сп`яніння, вказуючи при цьому, що не має потреби їхати у медичний заклад для повторного освідчення на стан сп`яніння (файл PICT0009, PICT0008).

В ході судового розгляду не встановлено підстав вважати, що поліцейські СРПП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Новодворський В.Є. та ОСОБА_2 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяли упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, а ніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння від 18.06.2020 р. встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя.

З роздруківки тестування на алкоголь № 2327 від 18.06.2020р. встановлено, що при проведенні освідчення ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння результат тесту становив 2,46 проміле.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №093084 від 18.06.2020р., ОСОБА_1 цього дня на а/д Рівне-Тучин-Гоща керував автомобілеммарки "Opel", реєстраційний номер НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на предмет визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» у присутності двох свідків, що підтверджується тестом № 2327 від 18.06.2020 р.,

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсність обставин, викладених у протоколі серії ДПР18 №093084 від 18.06.2020р. засвідчили своїми підписами у протоколі. Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених до освідчення ОСОБА_1 свідків судом не встановлено, і таких доказів ні ОСОБА_1 , ні його захисником адвокатом Шминдрук О.Ф. не наведено.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 при складанні останнього у наданих у протоколі письмових поясненнях після проведеного освідчення на стан сп`яніння з використанням алкотестера вказав, що керував автомобілем, та при дослідженні у судовому засіданні змісту такого протоколу ОСОБА_1 підтвердив власноручне виконання ним у графі Пояснення особи запису про керування автомобілем, як і погодився з результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, фактично погодившись з порушенням, вчиненим ним за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Таким чином, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується зібраними у справі доказами, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими суд не вбачає.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, за якими водієві забороняється керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а тому в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції закону, яка діяла на дату вчинення правопорушення). Окрім того, відповідно до ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції закону, яка діяла на дату вчинення правопорушення).

Згідно довідки Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 26.06.2020р. №3915/202/01/12-2020, ОСОБА_1 18.06.2020р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Так, згідно правового поля України (п.2.9 «а» ПДР України, ст.16 Закону України «Про дорожній рух») водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та згідно ст.130 КУпАП у разі порушення встановлених заборон водій несе встановлену відповідальність.

Відповідно до абз.4 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Наявність самого клопотання про передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу ТОВ-Фірма «Агро-Трак» не є безумовною підставою для звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не зважаючи на загально прийняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху, перевищення ОСОБА_1 норми показника алкогольного сп`яніння було допущено ним більш як у 12 разів від мінімально допустимого показника, ОСОБА_1 як водій повинен був розуміти існуючі додаткові обмеження щодо вживання спиртних напоїв особами, які здійснюють керування транспортними засобами, однак знехтував та проігнорував такими обмеженнями, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності на підставі ст.21 КУпАП з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу, та вбачає фактичні та правові підстави для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, що буде відповідати характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

Застосовуючи вид адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність. Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення не встановлено. При накладенні адміністративного стягнення судом взято до уваги, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за віком та станом здоров`я є працездатним та при позбавленні права керування транспортними засобами ОСОБА_1 спроможний виконувати іншу роботу, не пов`язану з керуванням транспортними засобами, водночас судом також враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки вчинене ОСОБА_1 правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху, допущене ним правопорушення є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку для учасників дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.23, 24, 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 276, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі, а саме у сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний тест постанови складено 29.07.2020р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.