ЄУН №337/2048/20
Провадження №3/337/675/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Запорізького районного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гоголівка Веселівського району Запорізької області, громадянки України, ФОП, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063033: «17 травня 2020 року в 00:48 годині в м. Запоріжжя, вул. Василя Серієнка, 10 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем CHEVROLET SPARK д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, мляве мовлення), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовилася в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Своїми діями порушила вимоги п.2.5 ПДР України.»

В судових засіданнях ОСОБА_1 категорично заперечувала свою провину у вчиненні правопорушення і пояснювала, що автомобілем вона не керувала. За кермом був її знайомий на ім`я ОСОБА_4 вона не знає). Однак, працівники поліції, не зважаючи на те, що вона знаходилась на пасажирському сидінні, сказали, що відразу після зупинки вона помінялась містами з водієм і саме вона повинна проходити огляд на стан сп`яніння. Наголошує, що була лише пасажиром і автівкою не керувала.

В судовому засіданні капрал поліції ОСОБА_5 пояснив, що під час патрулювання ними був зупинений автомобіль під керуванням, як він впевнений ОСОБА_1 . Надалі ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надали аналогічні пояснення і розповіли, що не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вона заперечувала, що керувала автомобілем.

Лейтенант поліції Левченко ОСОБА_6 за викликом суду для дачі пояснень тричі не з`явився.

На наданому працівниками поліції відеозапису наявні два відеофайли. Першим зафіксовано рух та зупинку автомобіля CHEVROLET SPARK д.н.з. НОМЕР_1 , однак водія цього транспортного засобу на відео не знято. На другому відео міститься відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, де вона наполягає, що транспортним засобом не керувала.

Заслухавши пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З огляду на те, що, починаючи з 01 липня 2020 року, відповідальність за таке діяння як «відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно редакції законодавчої бази, оприлюдненої на сайті Верховної ради України, не скасована, а навпаки посилена та з вказаного часу передбачена ч.1 ст. 2861 КК України, суд, керуючись ч.ч.1, 2 ст. 8 КУпАП, при розгляді справи застосовує положення законодавства, що діяло на момент вчинення інкримінованого особі діяння, як таке, що передбачає менш сувору відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав-учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), п.30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі ОСОБА_7 та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

В практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість, тобто коли внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and ОСОБА_8 v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Після проведення аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (що діяло на момент вчинення інкримінованого особі діяння), з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст. 62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП о бов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Однак, вказаний обов`язок мають лише водії транспортних засобів.

З усіх досліджених судом доказів, лише пояснення капрала поліції Євтушенко В.С. вказують на керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Однак ці пояснення не підтверджені жодними іншими доказами. На відео водія CHEVROLET SPARK д.н.з. НОМЕР_1 не зафіксовано. Свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були присутні тільки на при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, де вона наполягала, що не керувала автомобілем.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаних норм права трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи та всі докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 268, 277 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Д.С. Бредун