Справа № 645/4340/20
Провадження № 3/645/1539/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєва Е.Є., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм тролейбусу (пасажирського) 1 класу у КП «Тролейбусне депо №3», місце проживання: м. Харків, вул. Рибалка, буд. 4/2, кв. 67,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 18.07.2020 року о 02 год. 50 хв. керував автомобілем марки «ГАЗ 3110», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Московському, 138А, у м. Харкові, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «DragerAlcotest 7510» в присутності двох свідків, результат тестування 2,01 проміле, тест № 37. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, щиро розкаявся та пояснив, що йому соромно, порушення скоїв вперше. Він приніс вибачення перед колективом, сім*єю, сином та своїми родичами за свою поведінку та зобов*язався не порушувати. Крім того просив звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП, та передати матеріали на розгляд трудовому колективу КП «Тролейбусне депо №3» для застосування щодо нього заходів громадського впливу, оскільки він свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Вислухавши пояснення притягуваного, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 18.07.2020 року о 02 год. 50 хв. керував автомобілем марки «ГАЗ 3110», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Московськом, 138-А, у м. Харкові у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом тестування газоаналізатору «DragerAlcotest 7510» (тест № 37), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, згідно яких результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння 2,01% проміле. Своїм підписом у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів ОСОБА_2 підтвердив свою згоду з результатом огляду.

До матеріалів справи в якості доказу також надано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «DragerAlcotest», результат позитивний 2,01 проміле.

Згідно п. 2.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «DragerAlcotest», з результатом 2,01 проміле погодився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно п. 2.9 а) ПДР України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Щодо першого способу, поліцейські проводять огляд та оформлюють результати огляду лише щодо стану алкогольного сп`яніння за наявності певних умов. В усіх решта випадках має бути застосований другий спосіб (тобто огляд має бути проведений лікарем закладу охорони здоров`я).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 352605 від 18 липня 2020 року, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , результатом тестування газоаналізатору «DragerAlcotest 7510» (тест № 37, результат позитивний 2,01 проміле), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 з результатом тестування погодився, рапортом заступника командира тори № 2 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дворцова В. від 18.07.2020 року, а також переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудної камери (body camera) працівників поліції, на якій зафіксовані події 18.07.2020 року під час складення даного протоколу.

Дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення суд вважає наступне: при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Також, слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювались його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього.

Відповідно до роз`ясненням, які містяться в абз. 3,4 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, зі змінами та доповненнями, винесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.12.2008 року №18, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП.

До адміністративного матеріалу були додані дані, що містяться на диску з відеозаписом з подіями, що були зафіксовані на нагрудні бодікамери співробітників УПП, які документували адміністративне правопорушення водія ОСОБА_1 при складанні протоколу серії ДПР187 № 352605 від 18.07.2020 року за ч. 1ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, тобто керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

До суду надійшло клопотання директора КП «Тролейбусне депо №3» Курочка О. про передачу ОСОБА_1 на поруки, у якому зазначено, що трудовий колектив КП «Тролейбусне депо №3» бере на себе обов`язок протягом року з дня передачі ОСОБА_1 на поруки колективу проводити виховні та контролюючі заходи, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є членом трудового колективу КП «Тролейбусне депо №3» оскільки він зарекомендував себе як відповідальна та порядна людина та надана характеристика на ОСОБА_1 . Згідно характеристики, ОСОБА_1 свої посадові обов`язки виконує професійно та відповідально, у повній відповідальності з посадовою інструкцією і вказівками керівництва, за час роботи аварій та порушень ПДР не було, закріплений за ним рухомий склад підтримує у технічно справному стані, план реалізації проїзних квитків виконує на 100%. Зі своїми колегами ОСОБА_1 завжди тактовний, ввічливий і уважний, користується заслуженою повагою у колективі. За час роботи жодної скарги від пасажирів на його адресу не надходило, у порушеннях трудової дисципліни помічений не був, доган і дисциплінарних стягнень не має.

Зважаючи на те що ОСОБА_1 вперше скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, щиро покаявся, а також беручи до уваги, що останній є членом трудового колективу, яким було одностайно прийнято рішення про передання матеріалів справи на розгляд трудового колективу та застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу. В клопотанні трудовий колектив КП «Тролейбусне депо №3» просить суд передати ОСОБА_1 на поруки для застосування заходів громадського впливу, в клопотанні також зазначено, що трудовий колектив КП «Тролейбусне депо №3» зобов`язується здійснювати щодо ОСОБА_1 заходи виховного характеру.

Крім того судом вивчалась копія трудової книжки НОМЕР_2 , додана до клопотання трудового колективу КП «Тролейбусне депо №3», з якої вбачається, що дійсно ОСОБА_1 працює на посаді водія тролейбуса пасажирського 1 класу з 13.08.2013 року.

Відповідно до ч. 1ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Частина 2ст. 21 КУпАП встановлює, що про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення передбачені ст.51, ч. 1 ст.129, ч. ч. 1, 2 ст.130, ст.ст.156, 176, 177, 178-180 КУпАП, власник підприємства, установи, організації, або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працює, характеризується позитивно, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, провину у вчиненому визнав в повному обсязі, та щиро розкаявся у своєму вчинку.

Розглянувши клопотання трудового колективу КП «Тролейбусне депо №3», суд вважає, що із урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КУпАП та передати матеріали щодо нього на розгляд трудового колективу КП «Тролейбусне депо №3» для застосування заходів громадського впливу, що буде відповідати меті адміністративного стягнення, достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.

Відповідно до ч. 2ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин передбачених ст. 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 21, 22, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та передати матеріали на розгляд трудового колективу КП «Тролейбусне депо №3» для застосування до ОСОБА_1 заходів громадського впливу.

Зобов`язати директора КП «Тролейбусне депо №3» Курочку О. повідомити Фрунзенський районний суд м. Харкова про застосовані до ОСОБА_1 заходи громадського впливу не пізніш як у десятиденний строк з дня отримання матеріалів про адміністративне правопорушення згідно вимог ч. 2 ст. 21 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя -