ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/3958/20 Головуючий у 1-й інстанції: Валігурська Л.В.
Номер провадження: 33/819/146/20 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ст. 124КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року Херсонськийапеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.,

при секретарі Набока А.А.

за участі ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

адвоката Лошкарьова Ф.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконної постанови.

Зазначає , що 26.02.2020 року о 19.25 год. м. Херсоні на пл. Перемоги, близько 19 год. 25 хв., рухаючись на автомобілі SkodaSuperb по лівому третьому крайньому ряді кругового руху, здійснював виїзд вліво на головну дорогу в напрямку Шуменського мікрорайону. Переконавшись в безпечному маневрі на головну дорогу, почав рух, в той час як, раптово ліворуч від нього, по так званій «четвертій не існуючій смузі» ( по частині дороги не призначеної для руху транспортних засобів «острівець безпеки» згідно ПДР горизонтальної розмітки за номером 1.16.4) виїхав автомобіль «VOLKSWAGEN TAUREG», що і призвело до зіткнення транспортних засобів.

Не погоджується із протоколом про адміністративне правопорушення, стверджує, що не порушував п. 2.3 б та п.13.1 ПДР, так як під час руху транспортного засобу, дотримувався бокового інтервалу праворуч, а те, що під час маневру його автомобіля ліворуч «вискочить» інший транспортний засіб він не очікував, оскільки по тій частині дорожнього полотна рух заборонено.

Оскільки рух його автомобіля не був прямолінійним, він не міг передбачити та розрахувати в той моменту появу іншого транспортного засобу в тому місці де виникла ДТП.

Стверджує, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейська не роз`яснила йому права та обов`язки, діяла з порушенням «Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» затвердженого Наказом МВС від 10.07.2015 року №842 (далі Інструкція).

Крім того, поліцейська не правильно оцінила перебування транспортних засобів на місці зіткнення з прив`язкою до сталих елементів дорожньої розмітки, що призвело до безпідставного прийняття службовою особою рішення про складення протоколу про адміністративного правопорушення.

Схема ДТП складена з порушеннями та не відповідає дійсності дорожньої обстановки, фактично розміщення транспортних засобів не відповідає схемі ДТП, а саме порушення розділу VI Інструкції п.1, а саме «… на схемі місця ДТП повинні бути графічно зображені та зафіксовані об`єкти», «… транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів».

Вказує, що відповідно до наявних у справі доказів, а саме фото та відеозапису, після ДТП задня частина його автомобіля знаходилася уже на головній дорозі за крайньою лівою межею роздільної смуги (за лівою полосою колового руху), в той час, як відповідно до даних, відображених у схемі місця ДТП, автомобіль графічно зображений на головній дорозі напроти крайньої лівої полоси колового руху.

Звертає увагу, що фактично автомобіль «VOLKSWAGEN TAUREG», знаходився на частині дорозі не призначеної для руху транспортних засобів на «острівці безпеки», де рух транспортних засобів заборонено, в той час, як на схемі відображено місцезнаходження автомобіля частково на лівій смузі колового руху, що є неправдивим.

На думку апелянта, поліцейський ОСОБА_3 , використовуючи службове становище, завідомо склав схему ДТП з порушеннями, яка не відповідає дійсності дорожньої обстановки.

Ставлячи підпис на схемі, був згодний лише з даними про пошкодження транспортних засобів.

Відстань на місці зіткнення до сталих елементів на схемі місця ДТП ним не звірялася, поліцейські самостійно здійснювали заміри.

Не погоджуючись із висновками суду щодо положення автомобілів на проїжджій частині після контактування відповідності змісту схемі ДТП, оскільки, на думку апелянта, із фото та відео доказів вбачається, зовсім інше розміщення транспортних засобів.

Під час судового розгляду звертав увагу на напрямок руху передніх коліс обох транспортних засобів, відповідно до яких, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був спрямований в сторону Таврійського мікрорайону, а його автомобіль в бік Шуменського мікрорайону.

Після ДТП неодноразово звертався до правоохоронних органів з заявою на отримання відеоматеріалу, однак спроби на мали успіху.

В установленому законом порядку, захищаючи свої права, оскаржував дії працівників поліції, що здійснювали оформлення ДТП, однак такі спроби мали не визначений характер.

Вказує, що пояснення до схеми ДТП він не вносив, так як виклав свої пояснення в протоколі, де зазначив про свою незгоду у визнанні винуватості в адміністративному правопорушенні.

Додає, що в схемі місця ДТП відсутні графа «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Під час складання документів, поліцейські запевнили, що будь-які коментарі до схеми ДТП робити заборонено.

Матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 .

Впевнений, що під час вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, судом мало бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням ДТП, порушенням ПДР та наслідками, які настали, а саме пошкодження транспортних засобів.

Вказує, що характер руху транспортного засобу під його керуванням не є причиною виникнення ДТП та її наслідків, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Лошкарьов Ф.А. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як видно із постанови, суд встановив, що ОСОБА_1 26.02.2020 року о 19:25 годині, керуючи транспортним засобом «SCODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по площі Перемоги в м. Херсоні, не врахував дорожньої обстановки, яка склалась, не впевнився в безпечному боковому інтервалі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN TAUREG», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та визнав доведеним факт порушення ним вимог п.п. 2.3. б., та 13.1. (в частині дотримання безпечного інтервалу ) ПДР України.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений без належної оцінки наданих до суду доказів та без повного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до положень п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення багажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися під час його керування у дорозі.

Слід звернути увагу на те, що п. 2.3. б ПДР України регламентуються загальні обов`язки водія по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

При формулюванні сутності адміністративного правопорушення у відповідному протоколі поліцейський формально вказав на порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3 б ПДР України, не конкретизувавши сутності цього правопорушення та не зробивши висновку про наявність причинного зв`язку порушення саме цього пункту ПДР України із наслідками у вигляді зіткнення і пошкодження транспортного засобу.

Суд, викладаючи у постанові суть вчиненого правопорушення продублював обставини, які були зазначені у відповідному протоколі та не вказав, які саме порушення ПДР знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому згідно п.1.10 ПДР України безпечний інтервал це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

У відповідності до п.1.4. ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Визнавши доведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1. ПДР України суд послався на те, що останній не впевнився у безпечному боковому інтервалі та скоїв зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у напрямку мкр. Шуменський, можливо із частковим заїздом на заборонену для проїзду дорожню розмітку, проте саме в крайньому лівому ряду.

Однак ці висновки судді не узгоджуються із матеріалами справи і погодитись із ними не можна.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Згідно із ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252, 280 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю та зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону суд не дотримався, не повно встановив обставини справи та не дав належної оцінки дослідженим доказам.

Свої висновки суд побудував на протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях водія автомобіля «VOLKSWAGEN TAUREG» ОСОБА_4 , відомостях, що містяться у схемі ДТП, та на критичній оцінці пояснень ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується із наданою судом оцінкою цих доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Отже оцінці протокол підлягає у сукупності з іншими доказами.

Ретельному аналізу у сукупності та взаємозв`язку підлягають пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також пояснення іншого учасника ДТП. Оцінці підлягають і письмові пояснення, дані відразу після ДТП під час складання протоколу.

Так, вбачається, що ОСОБА_1 послідовно і на місці ДТП і під час судового розгляду вказував на те, що він рухався по крайній лівій смузі на площі Перемоги у напрямку мкр. Шуменський. Зазначив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 виїхав на пл. Перемоги з лівої від нього сторони по так званому «острівку безпеки », тобто рухався по забороненій для руху частині дороги, і стверджував, що саме такі дії водія автомобіля «VOLKSWAGEN TAUREG» стали причиною ДТП. Такі дії ОСОБА_2 були раптовими, він не очікував, що автомобіль буде проїжджати не по визначеній ПДР смузі руху.

Такі його свідчення не суперечать відомостям, що містяться у схемі ДТП, в якій зафіксовано розташування автомобілів після ДТП та з якої вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 знаходиться повністю на проїзній частині площі на лівій крайній смузі, а автомобіль, якими керував ОСОБА_2 частково знаходиться на цій смузі, а частково на полосі руху з якої він виїжджав, і частково на «острівку безпеки».

При цьому ОСОБА_2 в своїх поясненнях не вказував на те, що він вимушений був виїхати на «острівок безпеки» через здійснення різкого маневру водієм автомобіля «Skoda», чи внаслідок будь-яких інших обставин.

Пояснення водія ОСОБА_2 щодо обставин ДТП суперечать наведеним вище доказам і не спростовують пояснення ОСОБА_1 про те, що саме він рухався у крайній лівій смузі по пл. Перемоги, а водій ОСОБА_2 виїхав на пл. Перемоги, на якій рух здійснюється за круговим перехрестям, лівіше від нього поза смугою руху, внаслідок чого, як пояснив ОСОБА_1 , він не міг об`єктивно обрати безпечний боковий інтервал відносно автомобіля «VOLKSWAGEN TAUREG», який виїхав на пл. Перемогу ліворуч від нього по «острівку безпеки».

Схема місця ДТП містить достатньо даних для встановлення обставин ДТП, і може бути прийнята до уваги у сукупності з іншими доказами, а доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Наведене у своїй сукупності спростовує висновки судді щодо фактичних обставин, за яких відбулося зіткнення автомобілів.

Зазначені вище обставини за яких сталася ДТП дають підстави дійти висновку про помилковість висновку суду про доведеність того факту, що водій автомобіля «SCODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 порушив п.2.3б та п.13.1 ПДР, і що його дії перебувають у причинно- наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Суд при цьому звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у вину було поставлено порушення вимог лише п.п. 2.3. б., 13.1. ПДР України, а тому суд за власною ініціативою позбавлений можливості зробити висновки про наявність чи відсутність у його діях будь- яких інших порушень ПДР.

Призначеною у справі за клопотанням ОСОБА_1 інженерно-транспортною експертизою не надано відповідь на поставлені перед експертом питання, як зазначив експерт через відсутність у схемі місця пригоди необхідних розмірних характеристик.

Отже висновок експерта не є джерелом доказів.

Апеляційний суд піддає аналізу пояснення обох учасників ДТП та їх дії по обставинам керування транспортними засобами, оскільки це є обов`язковим для встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд не робить будь-яких висновків щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні вимог ПДР, оскільки його дії як водія «VOLKSWAGEN TAUREG» у зазначеній вище дорожній обстановці на предмет чи перебувають вони у причинному зв`язку із ДТП, підлягають правовій оцінці у рамках іншої справи, розпочатої відносно ОСОБА_2 .

Ця постанова апеляційного суду не може розцінюватись як доказ будь-яких протиправних дій водія ОСОБА_2 у дорожній обстановці за якої сталася ДТП, оскільки як вже зазначено, предметом оцінки апеляційного суду є дії ОСОБА_1 в межах викладених у протоколі обставин .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 було надано копію постанови Білозерського районного суду від 21.05.2020 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, проте апеляційний суд не може прийняті її до уваги, оскільки постанова на теперішній час не набрала законної сили.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови від 09.04.2020 року, оскільки належними та допустимим доказами не було доведено, що дії водія ОСОБА_1 знаходяться у причинно- наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна