ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/368/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Парубія І.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2019 року у справі № 607/10345/19 за нововиявленими обставинами.

Згідно постанови, яка оскаржується, встановлено, що 16 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою, в якій просить переглянути за нововиявленими обставинами постанову суду від 02.05.2019р., якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень і стягнено в дохід держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Парубій І.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження; прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2020 року та постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2019 року, а провадження у справі закрити за відсутністю доказів винуватості ОСОБА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що при розгляді вказаної справи ОСОБА_1 ні в суді, ні на стадії зібрання доказів органами поліції правничою допомогою адвоката не користувався. Вважає, що оскільки право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами належно не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, а провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього мають бути застосовані норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника Парубія І.М., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянту копію постанови судом першої інстанції надіслано 27 липня 2020 року. Дану постанову ОСОБА_1 отримав 06 серпня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 13 серпня 2020 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Перевіривши апеляційну скаргу, її доводи, проаналізувавши постанови суду, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви від 15 червня 2020 року про перегляд постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2019 року за нововиявленими обставинами є законним й обгрунтованим.

Ця позиція суду цілком узгоджується з тим, що така процесуальна процедура не передбачена чиним Кодексом про адміністративні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, як і заяви про перегляд постанови від 02 травня 2019 року, в частині підстав вважати кримінальним провадження у цій справі відносно ОСОБА_1 обґрунтовуються посиланням на рішення ЄСПЛ від 30.10.2014р. у справі Швидка проти України, в якому за статтею 10 Конвенції про порушення її права на свободу вираження поглядів, а також її скаргу за статтею 2 Протоколу № 7 на те, що вона не могла ефективно використати своє право на апеляційне оскарження. Крім того, вказана справа стосувалася тих обставин, що заявницю було затримано і притягнуто до відповідальності за дрібне хуліганство з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту на 10 діб, які вона відбула ще до перегляду судового рішення в апеляційній інстанції.

На відміну від обставин вказаного захисником рішення, в цій справі ОСОБА_1 адміністративному затриманню не був підданий і йому було призначено найбільш м`яке стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП в мінімальному розмірі, він особисто був присутній в судовому засіданні, повністю визнав свою вину і призначений судом штраф добровільно сплатив.

Доводи апелянта про те, що в цій ситуації слід застосовувати аналогію кримінального процессуального закону, який предбачає перегляд кримінальних справ за нововиявленими обставинами, апеляційний суд вважає необгрунтованими.

Так, в апеляційній скарзі захисник стверджує про необхідність застосування в даному випадку положень ст.459 КПК України відповідно до якої, нововиявленими визнаються, зокрема, обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Однак, зі змісту апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 і захисника в ході апеляційного розгляду вбачається, що вони не наводять обставин, які не були відомі при ухвалення постанови від 02 травня 2019 року, а їх доводи стосуються виключно того, що на їх думку суд неправильно оцінив наявні у справі докази і безпідставно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 . Такі доводи могли бути предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, однак ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову від 02 травня 2019 року не подавав.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції про відмову в перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Парубію І.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя