Справа № 308/2232/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, 27.02.2020 року о 19 год. 30 хв. на вул. Капушанська, 169 у м. Ужгород ОСОБА_1 , керуючи т/з марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнилася у безпечності руху та допустила зіткнення з припаркованим т/з марки «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги передбачені п. 10.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те посадовою особою, оскільки протокол складено інспектором УПП у Львівській області ДПП, при цьому, жодних доказів законності перебування на службі поза межами свого територіального відокремленого підрозділу подано не було. Стверджує, що на місці ДТП апелянт залишалась близько 1,5 год., більше того, нею повністю відшкодовано розмір франшизи та передано 1500 гривень потерпілій, про що останньою надано розписку про отримання коштів та відсутність претензій до ОСОБА_1 .. Також вказує на те, що у зв`язку із поганим самопочуттям нею було надіслано на електронну адресу клопотання про перенесення розгляду справи, однак таке було відхилено. Зазначає, що копію оскаржуваної постанови нею 29.05.2020, тобто строк на апеляційне оскарження не пропущено. Просить постанову скасувати, постановити нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження в справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 283836 підтверджено, 27.02.2020 о 19 год. 30 хв. по вул. Капушанській, 169, у м. Ужгород, ОСОБА_1 , керуючи т/з VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнилася у безпечності руху та допустила зіткнення з припаркованим т/з DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги передбачені п. 10.1, 2.3 «б» ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїм підписом підтвердила, що зі змістом протоколу ознайомлена, його копію отримала, зазначені в протоколі щодо неї відомості правильні. Також із протоколу вбачається, що потерпілою унаслідок вчинених ОСОБА_1 вищевказаних дій є гр. ОСОБА_3 (а. с. 1).

Наведені в протоколі обставини також підтверджуються схемою ДТП (а. с. 2) та письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 3-4).

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують, що ДТП відбулась саме внаслідок допущених водійкою ОСОБА_1 порушень вимог, передбачених п. 10.1 та 2.3 «б» ПДР.

При оцінці зібраних у справі доказів ураховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані в справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

При цьому, враховується і те, що ОСОБА_1 не оспорює як факт порушення нею вимог передбачених п. 10.1 та 2.3 «б» ПДР, так і факт того, ДТП відбулась саме з її вини.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП в Львівській області Пенюк О. М., який склав щодо ОСОБА_1 протокол, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні ПДР та підстави для фальсифікації протоколу й доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, - на ці дані не вказується як у апеляційній скарзі, так і не вказував ОСОБА_1 в ході її розгляду.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор Пенюк О. М. при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те посадовою особою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Посилання на те, що протокол складено інспектором УПП у Львівській області ДПП, при цьому жодних доказів законності перебування на службі поза межами свого територіального відокремленого підрозділу надано не було, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про те, що протокол щодо ОСОБА_1 складено не уповноваженою особою.

Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує вимоги ч. 5 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до яких у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено будь-яких доказів, що інспектор Пенюк О. М. не мав повноважень на складання протоколу щодо ОСОБА_1 , а будь-яких достовірних доказів, які б спростовували такий факт, тобто підтверджували доводи апеляційної скарги в цій частині, ОСОБА_1 не надала.

Крім того, не встановлено апеляційним судом і даних про те, що у водійки ОСОБА_3 , були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні вимог, передбачених п. п. 10.1 та 2.3 «б», на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й не вказувала ОСОБА_1 у ході її розгляду.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання нею протоколу та інших документів, що містяться у справі, при наданні нею письмових пояснень, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на місці ДТП вона залишалась близько 1,5 год., більше того, нею повністю відшкодовано розмір франшизи та передано 1500 грн. потерпілій, про що останньою надано розписку про отримання коштів та відсутність претензій до ОСОБА_1 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не впливають на висновок суду першої інстанції в цій частині.

Як такі, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та, відповідно, не впливають на висновок суду першої інстанції в цій частині, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про відхилення судом першої інстанції клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 були створені належні умови реалізації її процесуальних прав, та обґрунтовано визнав неповажними причини її та захисника неявки в судове засідання, розцінивши їх як затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 порушені не були й вона обґрунтовано визнана винною у порушенні вимог, передбачених пунктом 10.1 та 2.3 «б» ПДР та скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю адміністративного правопорушення, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки апеляційним судом не встановлено даних, які б давали можливість визнати вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення малозначним, і на такі ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду не посилалась.

Тому, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, яке накладено на ОСОБА_1 у межах санкції ст. 124 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпечність для інших осіб, так і особі правопорушниці, яка не розкаялася у вчиненні адміністративного правопорушення, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 не надала будь-яких доказів у підтвердження даних про її особу.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що жодних доказів, які б підтверджували наведені в апеляційній скарзі доводи та спростовували б висновки суду першої інстанції, апелянткою - ОСОБА_1 не надано, клопотань про витребування доказів, виклик свідків чи призначення експертиз, тощо не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан