Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1302/20
Провадження № 3/935/927/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2020 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП у Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , який працює ТОВ «Авторитет» газоелектрозварювальником, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В :

До Коростишівського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 31.05.2020 о 22 год. 30 хв. по вул.Гелевея,49 у м.Коростишеві керував транспортним засобом, а саме мопедом Evolution, б/н, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , порушивши таким чином п.2.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив, пояснив, що по вул.Гелевея у м.Коростишеві 31.05.2020 пізно ввечері його підвозили на мопеді до повороту, далі він йшов пішки. Його зупинили працівники поліції, яким він пояснив, що йшов пішки, мопедом не керував, хто був за кермом останнього не знає, оскільки його лише підвозили. На пропозицію працівників поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння відмовився, оскільки транспортним засобом не керував, отже водієм не являється. Працівники поліції зупинили двох свідків, у присутності яких склали протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП. Вважає дії працівників поліції протиправними, отже відразу після подій звернувся до Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області із відповідною скаргою, яка була направлена до УПП у Житомирській області для проведення перевірки. Крім того, у судовому засіданні долучив до матеріалів справи копію скарги на дії працівників поліції, з якою звернувся до прокуратури Житомирської області та Генеральної прокуратури України. Зазначив також, що під час оформлення адміністративних матеріалів надавав письмові пояснення, зазначені безпосередньо у протоколі, які аналогічні тим, що надані ним у судовому засіданні.

Судом для дачі пояснень з приводу обставин справи викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак останні у судове засідання не з`явились. Свідок ОСОБА_3 через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що з`явитись у судове засідання 17.08.2020 можливості не має через перебування за межами Коростишівського р-ну, причини неявки у судове засідання свідка ОСОБА_2 , якій повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про доставку смс, суду не відомі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 31.05.2020, у відповідній графі якого ОСОБА_1 зазначив, що йшов пішки. В цілому, під час розгляду справи ОСОБА_1 надавались послідовні та логічні пояснення з приводу обставин події, на підтвердження яких останнім надано копії звернення до відповідних правоохоронних органів з приводу протиправних, на його думку, дій працівників поліції. Судом витребовувались матеріали перевірки за скаргою ОСОБА_1 (вих..№935/1302/20/3963/2020 від 03.08.2020, вих.№935/1302/20/4075/2020 від 10.08.2020). Як вбачається з відповіді заст.начальника Коростишівського ВП ГУНП у Житомирській області №7524/283/04-2020 від 06.08.2020, 31.05.2020 на лінію «102» Коростишівського ВП надійшла скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії працівників поліції, які зупинили його, адже він йшов пішки. Дане повідомлення було зареєстровано в ЄО №3367. Оскільки оскаржувались дії екіпажу Граніт-0201 патрульної поліції, скарга ОСОБА_1 за резолюцією керівника Коростишівського ВП направлена до УПП в Житомирській області для розгляду та прийняття рішення. Відповідь з УПП у Житомирської області на відповідний запит суду не надходила;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , та аналогічні ним письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких 31.05.2020 їх було запрошено працівниками поліції в якості свідків того, що водієві мопеду Evolution, б/н, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився, йому також було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Разом з тим, як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 17.08.2020, поданої через канцелярію суду, останню було запрошено працівниками поліції для засвідчення лише відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, мопеду не було, ОСОБА_1 стояв біля працівників поліції;

- рапорт інспектора роти №1 БУПП у Житомирській області Кічкірука Я. від 31.05.2020, згідно якого 31.05.2020 по вул..Гелевея,49 м.Коростишів під час чергування у складі патрульного екіпажу, було зупинено мопед Evolution, б/н, під керуванням ОСОБА_1 , під час сілкування з яким виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. У встановленому законом порядку ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, проте останній відмовився у присутності двох свідків. На водія складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП;

- відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції,

суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушено п.2.5 Правил дорожнього руху України, у відповідності до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є саме водій, яким згідно п.1.10 ПДР України визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Разом з тим, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків справді відмовився від проходження відповідного освідування на стан сп`яніння, проте, ним заперечувався факт керування транспортним засобом, а саме мопедом, крім того, всі учасники даної події стояли біля патрульного автомобіля, будь який інший транспортний засіб, у тому числі мопед, відсутній, отже, безпосередньо факт перебування ОСОБА_1 за кермом мопеду Evolution, б/н не засвідчено, а отже суду не надано переконливих доказів того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи відсутні матеріали на підтвердження законності підстав зупинення транспортного засобу - мопеду Evolution, б/н, якщо такий мав місце, у порушення ст.35 Правил дорожнього руху України.

Працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було враховано вимоги ст.251 КУпАП , не зібрано і не долучено до матеріалів беззаперечних доказів, які б безсумнівно вказували на наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Ст.129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, ЄСПЛ в своєму рішенні від 10.02.1995 по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачено санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом. П.21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

При цьому ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Таким чином, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою оскільки суперечить позиції ЄСПЛ, а також Конституційного Суду України та порушує презумпцію невинуватості особи.

На думку суду законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, з врахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.62, 129 Конституції України, ст.ст.7, 9, 254, 279, п.1 ст.247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М.Рибнікова