ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/274/20Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 33/817/223/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Башуцького І.Я.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Як визнав суд, 26.02.2020 р. о 15 год. 40 хв. на а/д Т-20-08 Шумськ-Дедеркали (5км) керував автомобілем "ВАЗ-21013", д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Визначення стану алкогольного сп`яніння проводилося на місці із застосуванням приладу Alcotest 6820 «Drager». Їхати в лікарню відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 (А) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року незаконною та необґрунтованою, винесену з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не керував транспортним засобом, а поліцейський не зупиняв його, а тому вимога поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку апелянта, є протиправною та не ґрунтується на законі.

Стверджує, що відеозапис є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом по справі, так як з відеозапису в матеріалах справи незрозуміло ким, де і коли здійснювався запис, який є не безперервним, всупереч закону. Також вказує, що з відеозапису не вбачається факт керуванням транспортним засобом та факт зупинки його поліцейським.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями вимог ст.ст.256, 268 КУпАП, зокрема не було роз`яснено права, передбачені статтями 55, 56, 59 Конституції України та ст.268 КупАП.

Стверджує, що особи, зазначені в протоколі як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не були присутні при огляді на стан алкогольного сп`яніння.

Також заперечує письмові показання свідків так як вони не допитувались в судовому засіданні судом.

Заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Башуцького І.Я., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених уній мотивів, просить скасувати постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 ; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051918 від 26.02.2020 р., працівниками поліції, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зафіксовано факт керування ОСОБА_1 26.02.2020 р. о 15 год. 40 хв. на а/д Т-20-08 Шумськ-Дедеркали (5км) автомобілем ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а викладені у ньому обставини об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі.

Зокрема, безпосередньо у протоколі ОСОБА_1 власноручно підтвердив факт вживання ним алкогольного напою.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння стверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестом № 86 газоаналізатора № Alcotest 6820 №ARLK - 0005 відповідно до якого результатом огляду на стан сп`яніння є позитивна проба 2,13 %.

Вказаний акт та результат тесту підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень.

Також, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ-21013, д.н.з. НОМЕР_1 , підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який є належним та допустими доказом в контексті положень ст. 251 КУпАП і який був предметом дослідження суду першої інстанції та отримав належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, який долучено до матеріалів справи VID_2020026_153827, VID_2020026_154507, VID_2020026_154611 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердивши це на запитання поліцейського та продував газоаналізатор в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому доводи апелянта щодо заперечення вказаних фактів є суперечливими та безпідставними.

Наявність такого доказу як відеозапису узгоджується з положеннями ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта стосовно того, що йому не були роз`яснені його права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення вважаю безпідставними, оскільки відомості про роз`яснення прав ОСОБА_1 зазначені у вищевказаному протоколі, яким ним безпосередньо підписаний.

Таким чином. жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КупАП.

За таких обставин, приходжу до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно, з дотриманням вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог cт. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.