КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/922/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гостєвої К.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі, що становить 384 грн. 20 коп.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 06.11.2019 року о 21 год. 30 хв. в с. Дубова Поліського району Київської області, по вул. Миру, керував мототрактором марки Garden Scout T12 б/р з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року та закрити провадження у справі щодо нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою, апелянтом подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року, в якому він просить визнати строк на оскарження вищезазначеної постанови пропущеним з поважних причин та поновити строк на її оскарження.

В обґрунтування поданого клопотання, апелянт посилається на те, що повний текст постанови ним було отримано 02.01.2020, що підтверджується розпискою, залишеною в матеріалах справи та інформацією розміщеною на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про реєстрацію Постанови лише 02.01.2020 та оприлюдненій 03.01.2020, у зв`язку з чим 11.01.2020 ним було направлено апеляційну скаргу через Іванківський районний суд Київської області, оскільки йому було необхідно дослідити та проаналізувати висновки суду першої інстанції, якими обґрунтовувалось винесення постанови.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт зазначає про те, що 06 грудня 2019 року для повного та всебічного розгляду обставин справи він подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та виклику свідків, а також просив витребувати з управління патрульної поліції свідоцтво про повірку газоаналізатора та відомості щодо останнього калібрування, проте судом першої інстанції дане клопотання було проігнороване, що у свою чергу порушило п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апелянт вказує на те, що в суді першої інстанції він не визнав свою вину, та пояснив там, що його обслідував черговий лікар швидкої допомоги, яку він викликав для надання невідкладеної допомоги у зв`язку з отриманими укусами собаки, і до керування мотоблоком він не прибігав та поліцією чи іншими засобами фіксації це не було встановлено. Щодо показань чотирьох свідків, то, на думку апелянта, вони не можуть слугувати належними доказами, так як вони відбирались працівниками поліції без його участі та не були підтвердженими в суді.

Щодо акту огляду на стан сп`яніння, як звертає увагу апелянт, друга копія якого йому не була надана, то про його існування він дізнався лише під час ознайомлення з матеріалами справи.

Зокрема, як зазначає апелянт, протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 63 від 06.11.2019, на який суд послався, як на доказ про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, не може слугувати доказом його вини, оскільки він був складений з порушенням вимог до його складення та вручення.

Також апелянт вказує і на те, що в п. 2 цього протоколу зазначена причина огляду: «огляд у зв`язку з наданням медичної допомоги - 4», а не «підозра в управлінні транспортом у стані сп`яніння - 1», і таким чином, як вважає апелянт, відповідний акт огляду взагалі відсутній, в розумінні постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС.

Звертає увагу апелянт на те, що як видно із протоколу про адміністративне правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху - за керування мототрактором з ознаками алкогольного сп`яніння та за відмову в проходженні медичного огляду, у той час, як із матеріалів справи вбачається, що водій добровільно погодився в установленому порядку пройти тест на драгері, але відповідного Акту огляду за його результатами не складено, і враховуючи наведене, як вважає апелянт, пункт порушення правил Дорожнього руху, вказаний у протоколі, не відповідає змісту диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є не конкретизованим відносно обставин справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гостєвої К.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, враховуючи обставини, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також його пояснення та пояснення його захисника в суді апеляційної інстанції щодо причин пропуску строку на подання скарги,суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, обґрунтовуючи своє рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя Тетервак Н.А., вислухавши порушника, свідків, дослідивши матеріали справи, послалась на те, що правопорушення мало місце, а в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП - «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При цьому, вказавши на те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 080545 від 06.11.2019 року; протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 63 від 06.11.2019 р., з якого слідує, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та рапортом ІСРПП № 4 Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області П. Маркітана, суддя вказала, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував мототрактором марки Garden Scout T12 б/р у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив, що наведені вище висновки судді, так само як і матеріали, що зібрані по справі, на які суддя послалася у своїй постанові, не дають підстав вважати, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

По-перше, всупереч вимогам ст.ст. 245, 280 КУпАП, судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не було вжито належних заходів для забезпечення всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин даної справи, внаслідок чого суддя не тільки не встановила та не зазначила у своїй постанові дійсних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а й дійшла суперечливих висновків щодо кваліфікації цього правопорушення в порівнянні з тією кваліфікацією, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, незважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено за його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суддя спочатку робить висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який фактично охоплює три окремих правопорушення, в тому числі відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а потім зазначає про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував мототрактором у стані алкогольного сп`яніння, хоча в протоколі йшла мова про порушення п. 2.5 ПДР України, тобто про відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

По-друге, оцінка доказів, наведених в оскаржуваній постанові, всупереч вимогам ст. 252 КУпАП, не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та вимогах закону, оскільки суд взагалі не оцінив наявні у справі докази з точки зору їх належності та допустимості.

Обґрунтовуючи факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння суддя послалась на протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 63 від 06.11.2019 р., який не тільки не може бути використаний як доказ через його невідповідність вимогам законодавства, зокрема ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а й через те, що вказаний протокол медичного огляду, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі складався у зв`язку з наданням ОСОБА_1 медичної допомоги, а не у зв`язку з метою виявлення у нього, як водія, стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Крім того, посилання на вказаний протокол медичного огляду взагалі є безпідставним, з огляду на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 080545 від 06.11.2019 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, а не керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння .

По-третє, докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, зокрема письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також викликають сумніви щодо їх належності та допустимості, оскільки свідок ОСОБА_3 відмовився від дачі пояснень в судовому засіданні, як лікар, що надавав ОСОБА_1 медичну допомогу та складав згаданий вище протокол медичного огляду № 63 від 06.11.2019 р., а свідок ОСОБА_2 , як прямо зазначено в оскаржуваній постанові суду пояснила: «що Шляхового привезла швидка. У нього була пошкоджена рука. Освідування не проводилося, поскільки він відмовився. Чи був п`яний - не знає, а що дала поліція - підписала».

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції не може погодитися з тим, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейськими були дотримані вимоги законодавства, у тому числі відповідних Інструкцій, якими регламентовано порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а тому складений ними протокол, так само як і письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути визнані достовірними доказами, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені обставини дозволяють стверджувати про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містять у собі належних та допустимих доказів, які б дозволили зробити висновок про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іванківського районного суду Київської області від 23 грудня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутодо адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо нього- закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Тетервак Н.А.