Провадження № 33/4820/290/20
Справа № 674/1697/19 Головуючий в 1-й інстанції Артемчук В. М.
Категорія: ч.1 ст.130КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Підвисоцького В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Підвисоцького В.М. на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,

передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 , 02 листопада 2019 року о 02 год. 07 хв. в м.Дунаївці, по вул.Шевченка, керував автомобілем BMW, д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота , нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та проходження медичної експертизи на стан сп`яніння в Дунаєвецькій ЦРЛ відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Підвисоцький В.М., не погоджуючись із таким рішенням районного суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП. Під час апеляційного розгляду справи викликати та допитати по справі свідків правопорушення, дослідити протокол про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 та інші матеріали справи.

Апелянт стверджує, що із відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і свідків при цьому не було, у висновку №264, про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , складеним в приміщенні ЦРЛ, в присутності двох свідків вказаний час не збігається із фактичним часом складання документів та зупинкою транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Крім того, працівники поліції скористалися необізнаністю ОСОБА_1 та психічним станом останнього, порушуючи вимоги п.7 розділу 1 Інструкції ініціювали проходження освідування в Дунаєвецькій ЦРЛ.

Крім того, працівниками поліції не було проінформовано ОСОБА_1 , перед проведенням огляду, в порушення п.5 розділу 11 Інструкції, про порядок застосування спеціального технічного засобу для виявлення алкогольного сп`яніння. В матеріалах відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в якому б відображались та фіксувались встановлені ознаки його сп`яніння, а також відмова водія від проходження огляду спеціальним технічним засобом «Драгер». Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою спеціальних технічних засобів поза місцем зупинки його транспортного засобу, а саме у медичному закладі, на що вказують в письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не може бути покладений в основу його вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є суттєвим порушенням п.10 розділу 11 Інструкції. Такий факт, суд першої інстанції не взяв до уваги, що свідчить, на думку апелянта, про не встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , та є підставою для скасування оскаржуваного рішення та закриття адміністративної справи.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в медичному закладі не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, це чітко видно на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, але лікар вніс запис про відмову від такого проведення огляду за вказівкою поліцейського, що також чітко видно на даному відео. Також не вбачається присутність свідків при цьому, та такий факт заперечує сам ОСОБА_1 . Суд першої інстанції не перевірив даний факт, а надав перевагу сумнівним поясненням свідків.

На думку апелянта суд поверхнево розглянув дану справу і не взяв до уваги стан здоров`я ОСОБА_1 , про що в матеріалах справи є відповідні документи, чим порушив ст.ст.17,20 КУпАП.

Звертає увагу на додані до матеріалів справи медичні документи про психічну хворобу ОСОБА_1 і вважає, що поведінка останнього, на місці документування правопорушення, свідчить про те, що ОСОБА_1 міг знаходився в стані неосудності.

Заслухавши пояснення захисника Підвисоцького В.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №390220 від 02.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , 02 листопада 2019 року о 02 год. 07 хв. в м.Дунаївці, по вул.Шевченка, керував автомобілем BMW, д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота , нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та проходження медичної експертизи на стан сп`яніння в Дунаєвецькій ЦРЛ відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5,6) слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" в медичному закладі і були присутніми при складанні протоколу.

Вказані обставини свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , підтвердили в процесі апеляційного розгляду справи, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника Підвисоцького В.М. про те, що свідків не було, коли ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Також в процесі апеляційного розгляду свідок - начальник СРПП Дунаєвецького ВП капітан поліції ОСОБА_4 , який складав протокол про дане адміністративне правопорушення, показав, що у вказаний день та час, коли він та його колеги патрулювали в м.Дунаївці, на зустріч їхало авто БМВ. Вони помітили, що в транспортному засобі не освітилюється задній номерний знак, що вважається порушенням, тому зупинили цей транспортний засіб, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , який поводився неадекватно та під час спілкування з ним було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння і запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. Було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі та запрошено двох свідків, які були присутні при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та для складання адміністративного протоколу.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

При перегляді судом першої та апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер працівників поліції було встановлено, що в транспортному засобі марки БМВ, д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не світився задній номерний знак, тому він був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції запідозрили, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тому запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але останній запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. В Дунаєвецькій ЦРЛ, як убачається з відео, лікар пропонував пройти такий огляд технічним приладом, але ОСОБА_1 не дихав в прилад, а ставив свої умови, щоб його тітка приїхала, і тому лікар зробив обґрунтований висновок про небажання, останнього, проходити огляд на стан сп`яніння.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_5 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність її вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що з відеозапису нагрудних камер поліцейських не вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутність свідків при цьому, вказаний час в даному адміністративному протоколі не збігається із фактичним часом складання документів та зупинкою транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , що працівниками поліції не було проінформовано останнього про порядок застосування спеціального технічного засобу для виявлення алкогольного сп`яніння перед проведенням огляду, в матеріалах відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів.

Так, зокрема, з показань свідка ОСОБА_2 слідує, що, крім нього, в медичному закладі був присутній і інший свідок, та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що вони засвідчили в протоколі про адміністративне правопорушення.

Будь- яких даних про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення у стані неосудності матеріали справи не містять, тому посилання захисника, на вказану обставину, є необґрунтованою.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша