ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/597/20 Головуючий в 1-й інстанції Тучков С.С.
Єдиний унікальний №333/2301/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1, ст.124, ст.139 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Кравченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кравченко О.В. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу керівником відділення №11 «Нова пошта», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.139 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 08.05.2020 року із Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124, ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП.

Постановою суду від 12.05.2020 року, керуючись ст.36 КУпАП, об`єднано справу №333/2301/20 (провадження №3/333/978/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП зі справою №333/2302/20 (провадження №3/333/979/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, зі справою №333/2303/20 (провадження №3/333/980/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.139 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі №333/2301/20.

Судом встановлено, що 29.04.2020 року, о 21-35 годині ОСОБА_1 по вул. Ситова, буд. 4А, у м. Запоріжжі, керувала транспортним засобом ГАЗ 2410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі, у лікаря-нарколога і підтверджується висновком медичного закладу № 2235 від 29.04.2020 року.

Крім того, судом встановлено, що 29.04.2020 року, о 21-35 годині ОСОБА_1 по вул. Ситова, буд. 4А, у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом ГАЗ 2410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, здійснила наїзд на електроопору № 6. Транспортний засіб отримав пошкодження, травмованих немає.

Також до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421283 від 29.04.2020 року, згідно якого 29.04.2020 року о 21-35 годині ОСОБА_1 по вул. Ситова, буд. 4А, у м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом ГАЗ 2410, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, здійснила наїзд на електроопору № 6, в результаті чого пошкоджено її бетонне покриття. В цій частині дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.139 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кравченко О.В. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в порушення вимог КУпАП та Інструкції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків не проводився і навіть не пропонувався, попри те, що у рапорті працівника поліції вказано, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому, перелік будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, передбачених Інструкцією, як у першому так і у другому рапорті відсутній.

Висновки суду про те, що направлення ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння до медичного закладу без огляду на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, які взагалі не залучались, хоч і були присутні на місці ДТП, є правомірним через те, що сержант поліції ОСОБА_2 не був безпосереднім очевидцем встановлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються рапортом поліцейського, у якому він зазначає, що «Під час патрулювання району о 21 годині 30 хвилин у радіоефірі отримали інформацію, що екіпажу АП 601 потрібна допомога. Прибувши на місце екіпаж АП 601 повідомив, що виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, екіпажем АП 601 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, на що вона відповіла згодою. Після чого спільно з екіпажем АП 601 на службовому автомобілі направилися в медичний заклад».

Таким чином, суд, встановивши, що поліцейськими у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, дійшов хибного висновку про те, що направлення ОСОБА_1 для визначення стану сп`яніння до медичного закладу без огляду її на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, є правомірним, оскільки тільки у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловлення незгоди з його результатами, водій направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції водію ОСОБА_1 не вручалось та лікарю не надавалося, а як вбачається із відеозапису вказане направлення складалось поліцейським під час медичного огляду ОСОБА_1 .

Вказує, що огляд ОСОБА_1 був проведений технічним засобом Alcotest 6510, який є виробом медичного призначення. Такі медичні вироби дозволяється надавати на ринку до закінчення строку їх придатності і не більш як п`ять років з дати введення в обіг, без проходження процедури оцінки відповідності та маркування національним знаком відповідності. Обіг та використання медичних виробів в Україні дозволяється в разі підтвердження їх відповідності Технічному регламенту щодо медичних виробів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року №753; який розроблено на основі відповідних Директив Європейського Союзу. Сертифікат відповідності В-№ 00715, який надано КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, є сертифікатом відповідності засобу вимірювальної техніки. А сертифікат оцінки відповідності медичних виробів вимогам Технічного регламенту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 753 надано не було, оскільки, як вбачається із супровідного листа КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР процедура оцінки відповідності не проводилась. КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР зазначає, що прилад був введений в обіг в 2010 році, тобто в 2015 році обов`язково підлягав процедурі відповідності медичного виробу вимогам Технічного регламенту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 року № 753.

Разом з цим, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, внаслідок чого дійшов хибного висновку про належність та допустимість таких доказів, як акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду.

Крім того, дослідження проводиться двічі з інтервалом у 20 хвилин. Проте, як вбачається із відеозапису цього інтервалу дотримано не було. Так, перше дослідження почалося о 22 годині 19 хвилин 28 секунд, а завершилося о 22 годині 19 хвилин 32 секунди. Друге дослідження почалося о 22 годині 30 хвилин 28 секунд, тобто менше ніж через 11 хвилин. При цьому артеріальний тиск взагалі не вимірювався, замість ходи зі швидкими поворотами, застосовано повороти на одному місці, не перевірено точні рухи, зокрема підняти монету з підлоги, не перевірено реакцію зіниць на світло.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи є два акта медичного огляду за №2235 та №2255 від 29.04. 2020 року. Суд першої інстанції, посилаючись на акт медичного огляду за №2235 від 29.04.2020 року, як на доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, яке вона заперечувала, жодної правової оцінки вищевказаному не дав, у постанові не вказав, чому, як на доказ посилається на акт №2235 від 29.04. 2020 року, а не на акт №2255, який підписаний лейтенантом ОСОБА_3 .

Відповідно до Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушення вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

В порушення закону ОСОБА_1 не була ознайомлена зі змістом ст.63 Конституції України, що підтверджується як протоколом про адміністративне правопорушення, так і відеозаписом, проте суд першої інстанції жодної правової оцінки цьому не надав.

Отже, беззаперечних, допустимих та належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду в частині визнання ОСОБА_1 винною за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Кравченко О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП, з урахуванням того, що постанова суду в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та в частині закриття провадження за ч.1 ст.139 КУпАП в апеляційній скарзі та при апеляційному перегляді не оспорюється, зазначені висновки суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнала та пояснила, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, доводи заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в м матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271929 від 29 квітня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомилась, їй роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчила своїм особистим підписом (а.с.2); направленням на огляд водія до КНП «обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 квітня 2020 року та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 КНП «обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР №2235 від 29 квітня 2020 року, в якому зазначено що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.4-5); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 29.04.2020 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271929 від 29 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 була ознайомлена, його копію отримала, що засвідчила своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки ОСОБА_1 не була ознайомлена за ст.63 Конституції України, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Також в протоколі в графі «особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» наявна підпис ОСОБА_1 , а тому доводи захисника в цій частині є помилковими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, вона власноруч розписалась в протоколі. Також не надходило від останньої будь-яких зауважень під час її огляду у закладі охорони здоров`я, результат огляду остання не заперечувала.

Посилання апелянта на те, що в рапорті працівника поліції не зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, що є порушенням Інструкції, є необґрунтованими, оскільки Інструкція не покладає на поліцейського обов`язки зазначати у рапорті ознаки алкогольного сп`яніння, натомість у направленні ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я зазначені ознаки сп`яніння (а.с.4).

Також є необґрунтованими доводи захисника щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейськими на місці зупинки, так і лікарем закладу охорони здоров`я. У разі скоєнні дорожньо-транспортної пригоди проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Доводи захисника про те, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, у тому числі і Alcotest Drager №6510, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вказаний прилад зареєстрований в Україні відповідно до Порядку державної реєстрації медичної техніки та виробів медичного призначення, що затверджений постановою КМУ від 09.11.2004 року №1497 (свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010, строк дії до 10.02.2015). Включення Драгер «Алкотест 6510» у реєстр медичної техніки та виробів медичного призначення означало можливість його ввезення на митну територію України та введення у експлуатацію (початок використання), закінчення ж строку дії свідоцтва означало припинення можливості їх ввезення та введенню в експлуатацію, але не впливало на вироби, які вже були введені у експлуатацію. Таким чином, використання газоаналізаторів Drager Alcotest 6510, які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом строку дії свідоцтва та знаходження цих приладів у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 року по 10.02.2015 року, є законним.

Крім того, згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №1324-VII від 05.06.2014 року міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 і становить 1 рік.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager №6510 відповідає, з свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки вбачається, що останню повірку зазначений технічний засіб пройшов 02 квітня 2020 року, міжповірочний інтервал складає 1 рік (а.с.68).

Отже, використання медичних виробів газоаналізатора Alcotest Drager №6510, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки, що у свою чергу підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер №6510.

Посилання апелянта на акт медичного огляду №2255 від 29.04.2020 року, копія якого наявна в матеріалах справи та не вчинення деяких дій при огляді ОСОБА_1 лікарем у закладі охорони здоров`я, а саме вимірювання артеріального тиску, перевірка точних рухів, не впливають на правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Більш того, лікар при огляді вправі самостійно вирішувати, які саме дії необхідно вчинити для огляду особи на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж ОСОБА_1 не заперечувала факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржувала взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Кравченко О.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.139 КУпАП закрито на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 333/230120