КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави, та стягнуто судовий збір в сумі 420, 40 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 24 березня 2020 року о 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сім`ї, що полягало у діях психологічного характеру, а саме висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, кидався в бійку.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що 24 березня 20202 року, перебуваючи на кухні в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , спитав у своєї дружини ОСОБА_3 , від чого вона лікується, оскільки вони проживають разом у квартирі з трьохрічним сином ОСОБА_4 , а у квартирі був сильний запах медикаментів, в Україні вже були об`явлені карантинні заходи у зв`язку з пандемією короновірусу. Нащо, поки що його дружина, ОСОБА_3 почала висловлюватись у його бік нецензурною лайкою з образами та нападати на нього, говорити про те, що що йому треба вибиратися з квартири. Він сказав їй, щоб вона припинила, оскільки у них ще не вирішені майнові питання щодо квартири, і він нікуди не піде. ОСОБА_3 продовжувала ображати його нецензурною лайкою, а він дійсно відповідав їй у відповідь, просив заспокоїтись і відповісти на його питання, а вона почала з криками нападати на нього, бити по тілу і в обличчя. Не бажаючи їй завдати шкоди, акуратно схопив її за руки та положив на ліжко спиною до низу, при цьому вона продовжувала наносити йому удари та кусати руки, прокушуючи шкіру до крові. Він тримав її за руки і просив заспокоїтись, оскільки біля них був син, який пальцем торкався його губ, щоб він мовчав, але вона продовжували прокусувати шкіру в інших місцях на двох руках, передпліччях, махати своїми руками.

На переконання апелянта, суд формально поставився до розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо в даному випадку, взагалі не слухав його доводи і докази.

Потерпіла ОСОБА_3 , яка неодноразово викликалась до суду у встановленому законом порядку, до суду не з`явилась, від неї надійшли клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин апеляційний суд вважає можливим провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілої ОСОБА_3 на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь суді, пояснення ОСОБА_1 , опитавши працівника поліції ОСОБА_5 , дослідивши наявні у справі докази, а також додатково надані в суді апеляційної інстанції та матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , підтримуючи доводи апеляційної скарги, пояснив, що перший час з дружиною вони жили нормально. Під час проходження служби, з урахуванням участі в АТО, ним за рахунок власних коштів була придбана квартира, яка, з урахуванням ситуації в АТО та непередбачуваності подій, була оформлена на тещу. Після того, як він звільнився зі служби, дружина пішла на роботу, після чого її відношення до нього змінилося. Він неодноразово намагався з`ясувати причину такої поведінки дружини, намагався говорити з дружиною та її рідними, проте, відповіді він так і не отримав. Він створив своє підприємство та, з урахуванням роботи дружини, стану здоров`я дитини, залишився вдома з дитиною. При цьому дружина почала провокувати під різним приводом сварки. У подальшому він дізнався, що вона подала на розлучення. Більш того, і дружина, і теща почали виганяти його з квартиру, яку саме він придбав на свої кошти. Після того, як він подав позов до суду при визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири недійсним в частині покупця, почались провокації з боку дружини та її рідні зі сварками, які почастішали, як і погрози на його адресу про виселення його з квартири всіма доступними та недоступними засобами. В такому стані вони перебувають вже деякий час. 24 березня 2020 року сварка виникла із-за того, що він задав запитання дружині, що за ліки вона вживає. Це вже був період карантину, а у них маленька дитина. Склалось таке враження, що це або інше запитання дружина тільки чекали, оскільки після цього почала брутально висловлюватися на його адресу, бити його. Він, з метою заспокоїти її, схопив за руки під долонями та, притримуючи, поклав її на ліжко. Дружина намагалася продовжити рухи руками, кусала його, лаялась на його адресу. Все це бачив їх син. Він ( ОСОБА_1 ) намагався заспокоїти дружину, але не бив її. Враховуючи його зріст та вагу, враховуючи його досвід у спорті та по життю, як би він наніс їй хоча б один удар, то наслідки були б інші. Не заперечує, що в тій ситуації міг висловлюватися нецензурною лайкою. Проте, це було не в бік дружини, а внаслідок дій останньої, яка його покусала, подряпала. Син увесь час був біля нього. Коли вона трохи заспокоїлася, він відпустив її. Дружина викликала поліцію. Коли приїхала поліція, то син був у нього на руках. Один з поліцейських, побачивши у нього сліди укусів, сказав йому звернутися до лікарні та зафіксувати вказані пошкодження, що він ( ОСОБА_1 ) в подальшому і зробив. Вважає, що з його боку насильства не було, а тому вважає, що і немає складу адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто.

Про наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідчать наявні матеріали справи (ас. 8-9), відповідно до яких у листопаді 2019 року ОСОБА_3 зверталась до поліції з приводу, як зазначено у заяві, неправомірної поведінки ОСОБА_1 протягом тривалого часу та як підставу для майбутнього захисту від тілесних ушкоджень її та її сина.

12 березня 2020 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано (ас. 68-70).

В цей же день ОСОБА_1 до Дарницького районного суду м. Києва подано позовну заяву про визнання правочину недійсним в частині покупця (ас. 71-73).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року накладено арешт на квартиру в якості забезпечення позову (ас. 77-78).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_1 беззаперечно встановлено, що 24 березня 2020 року о 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла сімейна сварка.

При цьому постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року ОСОБА_3 визнана винуватою та притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за те, що вчинила сварку з чоловіком, вчинивши своїми діями на нього психологічний тиск (ас. 13 справа № 753/5419/20).

Опитаний під час апеляційного розгляду дільничний інспектор поліції ОСОБА_5 пояснив, що 23 червня 2020 року надійшов виклик від ОСОБА_3 про те, що терміново приїжджайте, вбивають, ріжуть. Коли наряд приїхав на виклик, було складено протокол про адміністративне правопорушення і на дружину, і на чоловіка. Більш детально не пам`ятає. Якщо складали протокол, то було щось серйозне, якісь сліди насильства, то складається протокол та надсилається до суду. На жінці тілесних ушкоджень не пам`ятає, а на чоловікові була кров. Дитина під час їх приїзду була біля ОСОБА_1 або на руках у нього. Він роз`яснив ОСОБА_1 , що, якщо ОСОБА_1 пише заяву на дружину із-за отриманих тілесних ушкоджень, то відносно дружини також буде складений протокол, якщо ж не пише, то тільки на нього буде складений протокол тому, що дружина пише заяву. І ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 кричали, що один хоче іншого вигнати з квартири.

З долучених до матеріалів справи фотокарток встановлено, що у ОСОБА_3 наявні тілесні ушкодження в районі лівого кутка верхньої губи та щоки і вуха зліва. Проте, коли та за яких обставин були заподіяні їй тілесні ушкодження, крім пояснень ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

При цьому у ОСОБА_1 наявні синці лівого та правого плеча, лівого та правого передпліччя, ссадна правого передпліччя та лівого ліктьового суглобів, які зафіксовані медичною установою (ас. 10-13, 23-29).

За таких обставин беззаперечних доказів того, що ОСОБА_3 були нанесені тілесні ушкодження саме 24 березня 2020 року ОСОБА_1 матеріали справи не містять, а тому висновки суду про те, що ОСОБА_1 кидався у бійку до ОСОБА_3 є недоведеними, і підлягають виключенню з мотивувальної частини постанови.

Що ж стосується інших обставин подій, то апеляційний суд доходить висновку, що сукупністю наявних у справі доказів доведено, що 24 березня 2020 року о 21.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_3 насильство в сім`ї, що полягало у діях психологічного характеру, а саме висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 є учасником бойових дій (ас. 32), а тому відповідно до п. 13 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави, змінити:

- виключити з мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_1 кидався в бійку;

- звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва