Справа № 446/657/20 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 33/811/696/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мазяра М.Т., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року,

встановив:

постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що станови 10200 грн. без позбавленням його права керування всіма видами транспортних засобів.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови 21 березня 2020 року о 01:53 год. на 522 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння був визначений з застосуванням приладу «Драгер 6820» з результатом 1,54 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вищенаведену постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування покликається на те, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що незважаючи на те, що працівники поліції особисто переконались у тому, що автомобіль не може рухатись, а також і те, що він не є водієм, працівники поліції наполегливо вимагали огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння за допомогою приладу «Драгер 6820». Підкреслює, що алкоголю не вживав, а тому погодився на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці. Крім цього, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то працівники поліції категорично відмовили в останньому. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно перевірені докази, які знаходились в матеріалах справи, так як в таких знаходиться диск з нагрудних камер працівників поліції, яке є вагомим та суттєвим доказом наведених вище фактів, зокрема і факту керування ним автомобілем.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не визнає факт даного порушення, так як 21 березня 2020 року о 01:53 год. він сидів за кермом, але автомобіль не їхав у зв`язку з тим, що під час керування пробив одне з коліс. Він чекав на брата, який мав привезти запасне колесо до автомобіля.

Адвокат Мазяр М.Т. підтримав доводи ОСОБА_1 та просив задоволити його апеляційну скаргу.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мазяра М.Т. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважаю, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуєтьсяпротоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 228199 від 21.03.2020 та доданими до нього матеріалами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Більше того, посилання апелянта про те, що він не керував транспортним засобом та йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час розгляду в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім цього, судом першої інстанції вірно враховано, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія на підставі постанови Старобільського районного суду Луганської області від 23 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правоворушень, передбачених ст.ст. 124-4, 124, ч.1 ст. 130, ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич