Справа № 343/609/20
Провадження № 33/4808/287/20
Категорія ст. 44-3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коцковича Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Долинського районного суду від 05 травня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-

визнаний винуватим за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

З постанови судді вбачається, що 09.04.2020 року о о 13 год. 40 хв., в м. Долина по вул. Січових Стрільців, а саме, по алеї Небесної Сотні, гр. ОСОБА_1 знаходився без маски та документів, що посвідчують особу, чим порушив пп.1,16 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, зі змінами від 02.04.2020 року № 215, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що у вказаний в протоколі даті та час дійсно в м. Долина, по вул. Січових Стрільців, його було зупинено працівниками поліції, які зробили йому зауваження, що він знаходиться без маски, на що він заперечив, та показавши на комір гольфа, який прикривав його обличчя, верхні дихальні шляхи, і який він використовував, як засіб індивідуального захисту, оскільки в аптеках на той час були відсутні маски. На ці слова працівник поліції відповів йому, що це не є маска, а светр, після чого пред`явив їм закордонний паспорт, однак поліцейські склали щодо нього протокол про адмінправопорушення. Під час складання вказаного протоколу, працівником поліції було написано письмові пояснення від його імені, які він прочитав, однак не погодився, оскільки засіб індивідуального захисту на обличчі та документ, що посвідчує його особу, у нього при собі були. Зазначає, що подане ним письмове пояснення до початку судового розгляду по суті в суді першої інстанції не було прийнято до уваги. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коцковича Р.М., які просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_1 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, є обґрунтованими та спростовуються зібраними доказами, а також даними отриманими під час апеляційного розгляду, відповідно до положень ст. 294 названого Кодексу.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_1 , суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не дав їм належної правової оцінки, а лише формально вказав про них.

З оскаржуваної постанови судді не вбачається, що він дійсно досліджував наявні в матеріалах справи докази і ним не наведено правову оцінку в судовому рішенні.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, однак, будь-яких інших об`єктивних і достовірних доказів, зокрема пояснення інших свідків щодо перебування його в м. Долина по вул. Січових Стральців без маски та документів, що посвідчують його особу, вказаний протокол не містить.

Разом з тим, розгляд справи повинен відбуватися в межах висновків протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, а суддя не має права у будь-який інший спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Із показань свідка даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що при ньому є закордонний паспорт, виданий на його ім`я.

Таким чином, поліцейським було спростовано обвинувачення викладене в протоколі про те, що ОСОБА_1 не мав при собі документів, що посвідчує особу, хоча суддя в постанові визнав це за порушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова) із змінами внесеними згідно Постанови КМ № 255 від 02 квітня 2020 року, з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин та заборонено до 24 квітня 2020 року, зокрема: з 6 квітня 2020 року перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Крім того, п.п. 16 п. 2 даної Постанови, заборонено також, перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус. На переконання суду апеляційної інстанції, суддя дійшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема фотосвітлини (а.с.3), яка долучена до протоколу про адмінправопорушення, на якій зображено ОСОБА_1 з чорною пов`язкою на обличчі, якою було перекрито верхні дихальні шляхи.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вбачається, що ним прочитано їх, однак, про те, що він з ними погодився, не зазначено.

Разом з тим слід зазначити, що на даний час в Україні не є визначені відповідні медичні критерії і не прийняті нормативно правові акти, щодо загального вигляду та характеристик, якими повинні відповідати респіратори або маски для захисту органів дихання, у тому числі виготовлені самостійно громадянами.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 подано копію біометричного паспорта, який ним був пред`явлений працівникам поліції.

Як вбачається із постанови судді, зокрема із показань поліцейського наданих в суді першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 повідомляв, що має закордонний паспорт

Під час апеляційного перегляду, будь-яких інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адмінправопорушення, до протоколу органом, який уповноважений на складання протоколу не долучено, і в матеріалах справи вони також відсутні.

Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що складений протокол про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 , є таким, що суперечить фактичним обставинам справи, а тому не може бути достовірним доказом вчинення ним інкримінованого йому адмінправопорушення. За приписом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Отже, коли вина особи не доведена допустимими та достовірними доказами, то провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Наявність таких грубих порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції неможливо усунути під час апеляційного розгляду, а тому є всі підстави для визнання його недопустимим за наявності недостовірних доказів.

З урахуванням встановленого, апеляційний суд вважає, що будь-яких допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адмінправопорушення, як це зазначено в протоколі, під час апеляційного розгляду справи не здобуто, як і не здобуто поза всяким розумним сумнівом.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні достатні допустимі докази про вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити строк на апеляційне оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Долинського районного суду від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк