Справа № 323/1520/20
Провадження № 3/323/527/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 р.м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Мінаєв М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Оріхівського ВП Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВстановиВ:

22 червня 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ОБ №063264 від 17.06.2020 р., щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаним протоколом встановлено, що 17 червня 2020 року о 18 год. 30 хв. в с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області по вул..Перемоги, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини рота, шатка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнав.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, у формі відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в медичному закладі, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, та доданими до нього матеріалами, які оформлені з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України: направленням від 17.06.2020 року на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відомостями відеозапису, що містяться на CD-диску, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Будь-яких підстав для обґрунтованого сумніву у належності та допустимості наявних у справі доказів під час розгляду справи не встановлено.

Повторність діяння ОСОБА_1 полягає в тому, що Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.03.2020 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 323/505/20).

Крім цього, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

У даному випадку ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 17.06.2020 року, тобто до набрання 01.07.2020 чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII.

Крім того, відповідно до вказаного Закону, ч. 1 ст. 130 КУпАП в період 01-02.07.2020 року була викладена в новій редакції, яка не передбачала відповідальності за відмову водія транспортного засобу пройти у встановленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння. У цей же час, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, що передбачала відповідальність за вказані дії.

Таким чином, у даному випадку відбулось посилення відповідальності за вчинене правопорушення, а тому застосуванню підлягають норми ч. 1 ст. 130 КУпАП, що діяли на час його вчинення.

Крім того, суд звертає увагу, що уданому випадку не відбулось скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, а до такого акту були внесені певні зміни, внаслідок яких відповідальність за вчинене правопорушення була посилена, а відповідні положення ч. 1 ст. 130 КУпАП втратили чинність. У той же час закриття провадження у справі за п. 6 ст. 247 КУпАП є можливим саме у разі скасування такого акту.

В теорії права і в чинному законодавстві розрізняються поняття «визнання нечинним» та «скасування» актів. Так, скасування акту тягне визнання в установленому законодавством порядку недійсним акту з моменту його прийняття. Втрата чинності актом є визнання в установленому законодавством порядку недійсним акту на майбутнє, іншими словами, акт втрачає чинність з моменту прийняття відповідного рішення уповноваженим органом. Для прикладу, відповідно до ст. 48 Регламенту Верховної Ради України рішення Верховної Ради можуть бути скасовані Верховною Радою до підписання відповідного акту Верховної Ради Головою Верховної Ради України. Закони, постанови та інші акти Верховної Ради, що набрали чинності, скасуванню Верховною Радою не підлягають, вони можуть бути визнані Верховною Радою такими, що втратили чинність.

Також суд звертає увагу, що вищезазначеним Законом не були внесені змін до правил здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення (ч. 3 ст. 8 КУпАП).

Таким чином ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на час вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст.276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. (отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО 899998, рахунок отримувача: UА0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 40800,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (номер рахунку: UA0026001; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з часу набрання нею законної сили.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв