Провадження № 33/4820/510/20
Справа № 673/217/20 Головуючий в 1-й інстанції Дворнін О. С.
Категорія: ч.2 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 20 400 грн., що становить однієї тисячі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25 січня 2020 року о 21 год. 19 хв. по вул. Я.Ольшанського в с. Маниківці, керував автомобілем марки « ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота,нечітка і невиразна мова, розширені зіниці ока. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку із порушенням строків розгляду справи в суді і притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає, що протокол та постанова суду є неправомірними, винесеними з порушеннями норм чинного законодавства, при ухваленні постанови судом порушено норми матеріального та процесуального права, а тому таке рішення є незаконним. Вказує, що працівники поліції його безпідставно зупинили, позаяк правил дорожнього руху він не порушував. З відеозапису не можливо встановити чи були дотримані працівниками поліції вимоги ст. 266 КУпАП, оскільки він переривається та складається з самостійних записів різного змісту, що дає підстави вважати, що долучений до матеріалів справи відеозапис не відповідає вимогам Інструкції та є неналежним доказом у справі. Вказує, що свідків працівники поліції не залучали та в присутності свідків відмову від огляду не висловлював. Зазначає, що з протоколу не зрозуміло від якого огляду на стан сп`яніння відмовився водій, в протоколі відсутні відомості про відеокамеру, на яку здійснювався відеозапис. Працівники поліції не роз`яснили його права та обов`язки. Вважає, що огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП. Суд розглянув справу у його відсутність, за наявності заяви його дружини про відкладення розгляду справи, оскільки перебував за кордоном, чим позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав 06 липня 2020 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 24 квітня 2020 року. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 06 липня 2020 року (а.с.27). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтами строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, розглянув справу з істотними порушеннями закону, у відсутність ОСОБА_1 , не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 25 січня 2020 року був складений інспектором СРПП Деражнянського ВнП лейтенантом поліції Телемонюком Д.В., того ж дня, о 21 год. 19 хв. в с.Маниківці по вул. Я.Ольшанського, ОСОБА_1 керував автомобілем марки « ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка і невиразна мова, розширені зіниці ока. Від огляд на стан сп`яніння у законному порядку водій відмовився проходити при участі понятих, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі не оспорюється факт керування апелянтом автомобілем в день та час, зазначений у протоколі.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозаписів з місця оформлення протоколу. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину зупинки та вказали на ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому поліцейський в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а ті ознаки, що долучений частковий відеозапис, не дає підстав для висновку, що наявний відеозапис спростовує доведеність вини ОСОБА_1 .

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Твердження апелянта, що автомобіль був зупинений поліцейськими безпідставно, не можуть бути враховані, позаяк спростовується наявним в матеріалах відеозаписом, з якого вбачається, як поліцейський повідомляв ОСОБА_1 причину його зупинки (проходять превентивні заходи по встановленню водіїв, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння). Також, працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 та свідкам, що водій за рішенням суду позбавлений права керування транспортним засобом і, що водієм порушено п.2.1 «а» Правил дорожнього руху (водій механічно транспорту повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

Доводи апелянта, що під час відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки були відсутні свідки, не можуть бути враховані, позаяк суперечать матеріалам справи. Також, присутність свідків під час такої відмови підтверджується відеозаписом.

В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених ОСОБА_1 , а невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог ст.ст. 252, 254, 255, 256, 280 КУпАП та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , за наявності заяви про відкладення розгляду справи, яка була подана його дружиною, в зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебував закордоном, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Матеріали справи дають підстави для висновку, що суд вживав усіх можливих заходів для встановлення місця проживання апелянта, повідомлення про день та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно рапорту працівника поліції, громадянин ОСОБА_1 за місцем свого проживання відсутній та зі слів його дружини було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном (а.с.15).

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі, що суд розглянув справу у його відсутність, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 , в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі та захисником в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 20400грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2020 року.

Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний