Справа № 461/3631/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/828/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його представника адвоката Райхеля Романа Петровича,представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова Олега Юрійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України,

в с т а н о в и в :

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 70 812,86 грн. Товар, вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0564/20900/20 від 18 лютого 2020 року конфісковано в дохід держави.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби 919,34 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно з протоколом про порушення митних правил №0564/20900/20 від 18 лютого 2020 року, 18 лютого 2020 року, близько 05 год. 59 хв., в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Галицької митниці Держмитслужби заїхав рейсовий автобус, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , сполученням «КАМ`ЯНЕЦЬ-ПОДІЛЬСЬКИЙ - ГДИНЯ», в якому ОСОБА_1 слідував як водій. Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій заявив про відсутність товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або товарів обмежених до переміщення через митний кордон України. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № «131» автобус було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час проведення митного огляду транспортного засобу у багажному відділенні автобуса, у чотирьох сумках (без ознак приховування) було виявлено товар із цінниками, а саме:1.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. NMD_TS1PK у кількості 5 шт., (179 ZL/ШT); 2.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. NMD_TS1PK у кількості 4 шт., (339 ZL/ШТ); 3.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. G 27858 у кількості 13 шт., (249 ZL/ШТ); 4.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. CG 6884 у кількості 22 шт., (144 ZL/ШТ); 5.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. B 37959 у кількості 3 шт., (89,95 ZL/ШТ); 6.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. DB 3378 у кількості 5 шт., (269 ZL/ШТ); 7.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. CG6124 у кількості 6 шт., (124 ZL/ШТ); 8.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. F 34762 у кількості 5 шт., (52,95 ZL/ШТ); 9.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. НОМЕР_3 у кількості 2 шт., (89,95 ZL/ШТ); 10.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. G 27419 у кількості 1 шт., (329 ZL/ШТ); 11.дитяче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. EF 0775 у кількості 2 шт., (129 ZL/ШТ). Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності органом митниці кваліфіковано за ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить дану постанову скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції неналежним чином досліджено протокол про порушення митнихправил №0564/20900/20 від 18 лютого 2020 року, не враховано, що виявлений під час митного огляду товар ОСОБА_2 визнано своєю власністю. Вказує, що водій рейсового автобуса не може нести адміністративну відповідальність за недекларування особистих речей пасажирами автобуса.

Посилається на те, що суд першої інстанції надав преюдиційного значення його заяві, у якій він, допустивши помилку, визнав свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Вважає висновок суду безпідставним та необґрунтованим, оскільки не задекларований власником товар знаходився в багажному відділенні рейсового автобуса, яким він керував як водій, а тому у його діях відсутні об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Райхеля Р.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби України ЗиряноваО.Ю.,дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

У відповідності з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, про товари: найменування, звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах), код товару згідно з УКТ ЗЕД, найменування країни походження товарів (за наявності), опис упаковки (кількість, вид), кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру, фактурна вартість товарів, митна вартість товарів та метод її визначення, відомості про уповноважені банки декларанта, статистична вартість товарів.

Статтею 472 МК України встановлено адміністративну відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто, при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення митних правил. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Висновок судді про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, за обставин, викладених в постанові судді відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

З наявної у матеріалах справи митної декларації, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 у такій заявив про відсутність у нього товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або товарів обмежених до переміщення через митний кордон України.

Під час проведення митного огляду транспортного засобу у багажному відділенні автобуса, у чотирьох сумках (без ознак приховування) було виявлено товар із цінниками, а саме: 1.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. NMD_TS1PK у кількості 5 шт., (179 ZL/ШT); 2.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. NMD_TS1PK у кількості 4 шт., (339 ZL/ШТ); 3.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. G 27858 у кількості 13 шт., (249 ZL/ШТ); 4.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. CG 6884 у кількості 22 шт., (144 ZL/ШТ); 5.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. B 37959 у кількості 3 шт., (89,95 ZL/ШТ); 6.чоловіче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. DB 3378 у кількості 5 шт., (269 ZL/ШТ); 7.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. CG6124 у кількості 6 шт., (124 ZL/ШТ); 8.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. F 34762 у кількості 5 шт., (52,95 ZL/ШТ); 9.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. НОМЕР_3 у кількості 2 шт., (89,95 ZL/ШТ); 10.жіноче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. G 27419 у кількості 1 шт., (329 ZL/ШТ); 11.дитяче взуття (кросівки) т.м «ADIDAS» арт. EF 0775 у кількості 2 шт., (129 ZL/ШТ).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 , будучи водієм рейсового автобуса, в`їхавши в зону митного контролю на в`їзд в Україну, не заявив за встановленою формою (митна декларація) точні та достовірні відомості про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що власником виявлених товарів є ОСОБА_3 не знайшло свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, оскільки матеріали адміністративної справи не містять жодних даних про зазначену особу. Крім того, представник Галицької митниці Держмитслужби України Зирянов О.Ю. вказав, що згадка про ОСОБА_3 в описовій частині протоколу про порушення митних правил є опискою, даний протокол стосується виключно ОСОБА_1 , який під час складення протоколу визнав виявлений товар своєю власністю.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, за основу взяв заяву ОСОБА_1 , якою останній свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції оцінив всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, надавши особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, можливість висловити свою позицію з приводу складеного щодо нього протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 494 МК України особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

З протоколу про порушення митних правил №0564/20900/20 від 18 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зазначений протокол підписав, був ознайомлений зі ст. 63 Конституції України, однак надати пояснення відмовився, вказав, що зауважень до протоколу не має.

З огляду на наведене, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність його підписів у протоколі про порушення митних правил №0564/20900/20 від 18 лютого 2020 року не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, підтверджується належними доказами, а постанова судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Гуцал І.П.