Справа № 308/4217/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/644/20 за апеляційною скаргою адвоката Гримута Д.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 05. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Ісламської Республіки Афганістан, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та щодо неї застосовано захід впливу у вигляді попередження.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 009540 від 29. 04. 2020 та постанови судді від 22. 05. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 о 18 год. 30 хв. 28. 04. 2020 була виявлена та затримана в складі групи осіб на ділянці відповідальності ВІПС «Гута» прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 247 прикордонного знаку, 30 метрів до державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку, чим порушила вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04. 11. 1991.

В апеляційній скарзі захисник Гримут Д.Ю. просить постанову судді від 22. 05. 2020 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , яка хоч і подала заяву про розгляд справи без її участі, однак жодних підтверджуючих даних про належне сповіщення останньої про день і час розгляду справи в матеріалах немає. Що стосується поданої ОСОБА_1 заяви про розгляд справи за її відсутності, то зміст даної заяви не був до неї доведений ні працівниками прикордонної служби, ні перекладачем. Зміст інших документів, які містяться у справі, зокрема і протоколу про адміністративне затримання, також не був доведений до відома ОСОБА_1 . Також вказує на те, що ОСОБА_1 спроби незаконного перетину кордону не вчиняла, винною себе ніколи не визнавала та не визнає, мала бажання приймати участь у розгляді справи. Окрім того, ОСОБА_1 прибула до м. Ужгорода разом з сім`єю, з метою подачі документів до міграційної служби та отримання статусу біженця, однак невідомими особами була виведена до лісу, де її і затримали прикордонники, хоча при цьому яких-небудь розпізнавальних прикордонних знаків не було. Зауважує, що під час затримання ОСОБА_1 мотиви затримання їй не

-2-

були повідомленні, права не роз`ясненні, з протоколом особистого огляду не ознайомлено та копії не надано. Вказує, що понятими під час особистого огляду ОСОБА_1 були зацікавлені особи - прикордонники, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 264 КУпАП. ОСОБА_1 затримана 28. 04. 2020, а 29. 04. 2020 була звільнена, тобто перестала бути затриманою «з передачею у визначеному порядку до правоохоронного чи іншого органу». Фактично мало місце її повторне затримання, оскільки вона весь час перебувала під контролем прикордонників, на волю її не випускали, протокол про затримання всупереч вимог ст. 261 КУпАП не складався. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, оскільки про його ОСОБА_1 не повідомлено, права передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснені та копію протоколу не вручено. ОСОБА_1 потребувала захисника, однак це не було відображено у протоколі про адміністративне затримання, однак в протоколі про адміністративне правопорушення, прикордонник зазначив, що ОСОБА_1 захисника не потребує, що не відповідає дійсності. Окрім того захисник посилається на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки у протоколі не зазначено про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення групою осіб або наявні дані про притягнення її до адміністративної відповідальності протягом року за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Зазначене свідчить про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП та про наявність підстав для повернення протоколу особі, яка його склала, для належного оформлення. Також захисник звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів винуватості ОСОБА_1 , зокрема, відсутність її чи свідків пояснень, фото або відеоматеріалів, наявність умислу на перетин державного кордону, а рапорт Воротного В. від 29. 04. 2020 вважає недопустимим доказом, оскільки є внутрішнім документом, складеним у довільній формі, тому не відображає всіх необхідних для судового провадження відомостей. Також звертає увагу на формальну участь захисника Тричинець Н.П. і не надання нею належної правової допомоги ОСОБА_1 , чим порушено право останньої на захист, а також і на те, що батьками ОСОБА_1 подано заяву до міграційної служби про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Одночасно захисник - адвокат Гримут Д.Ю. порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови досі не отримала, а про наявність і зміст постанови судді від 22. 05. 2020 безпосередньо він, як захисник, дізнався в суді лише 26. 06. 2020.

Будучи належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, правопорушник та його захисник - адвокат Гримут Д.Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію адвокат отримував, до суду не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процессу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Гримута Д.Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.

-3-

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 та її захисники Тричинець Н.П. та Гримут Д.Ю. не приймали участі у розгляді справи. Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання захисника - адвоката Гримута Д.Ю. про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 009540 стверджується, що 28. 04. 2020 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 була виявлена та затримана в складі групи осіб на ділянці відповідальності ВІПС «Гута» прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 247 прикордонного знаку, 30 метрів до державного кордону України, при спробі незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку, чим порушила вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04. 11. 1991.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються й протоколом про адміністративне затримання від 28. 04. 2020 (а. с. 4), протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 28. 04. 2020 (а. с. 5), рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» (тип В) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1 категорії (тип Б) Воротного В. (а. с. 6).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України від 04. 11. 1991, та її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби «Гута» (тип В) відділу прикордонної служби «Ужгород» 1 категорії (тип Б) Воротний В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався захисник Гримут Д.Ю..

-4-

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання нею вини в учиненні адміністративного правопорушення, а також підписання протоколу та інших наявних у матеріалах справи документів.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що начальник відділу інспекторів Воротний В. діяв у межах наданих йому повноважень.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі, адвокат не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані доводи апеляційної скарги та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення її прав, - апеляційний суд відхиляє як такі що не свідчать про порушення права на захист і не свідчать про відсутність у її діях складу передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, враховується те, що як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі й протоколу про адміністративне затримання, то на прохання ОСОБА_1 їй було забезпечено захисника - адвоката Тричинець Н.П., що стверджується дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 29. 04. 2020 № 869 (а. с. 9), а під час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення мати захисника вона не потребувала, про що свідчить її власноручний підпис на ньому. Разом із тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол було складено за участі перекладача Джаміля С.М. Також зі змісту заяви ОСОБА_1 в присутності перекладача, яка ними власноручно підписана вбачається, що вона вину визнає, розгляд справи просить провести без її участі (а. с. 8).

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника - адвоката Гримута Д.Ю. про надмірну суворість накладеного на ОСОБА_1 стягнення, то апеляційний суд відмічає, що при вирішенні питання про накладення на адміністративного стягнення суддя врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також і те, що ОСОБА_1 свою вину визнала, є неповнолітньою та обґрунтовано застосував щодо до неї, передбачений ст. 24- 1 КУпАП захід адміністративного впливу - попередження, свої висновки з цього приводу належним чином мотивував.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про не відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП, відсутність кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відсутність пояснень ОСОБА_1 , від дачі яких вона відмовилася, відсутність пояснень свідків, фото або відеоматеріалів, умислу на спробу незаконного перетинання державного кордону України та інші доводи, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

-5-

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана захисником Гримутом Д.Ю. апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклику свідків, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Гримута Д.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 05. 2020.

Апеляційну скаргу подану захисником Гримутом Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22. 05. 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя