Справа № 439/1819/19 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 33/811/314/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника -адвоката Онищука Т.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Онищука Т.Н. на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року,

встановив :

Постановою судді Бродівського районного суду Львівської області від 17.02.2020,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого ПП «Тайфун-плюс» с.Ожидів, Буського району, Львівської області,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 08.12.2019 о 08 год. 17 хв. на 442 км а/д Київ-Чоп керував автомобілем Nissan Note, н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що передбачена відповідальність, за ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді адвокат Онищук Т.Н. подав апеляційну скаргу, в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 такими, що не відповідає дійсними обставинами справи та базується на доказах, які не є належними, а відтак постанова суду є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Свої вимоги мотивує тим, що у протоколі не зазначено в який спосіб ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд за допомогою спец.приладу чи в медичному закладі. Оскільки сам ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що від огляду в медичному закладі не відмовлявся, а відмовився це робити на місці зупинки транспортного засобу. Направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не вручалося і по ньому його в медичний заклад не доставлялося.

Апелянт наголошує, що пояснення свідків по справі, які не прибули в суд першої інстанції, по тексту однакові і направлені електронною поштою в один час, а тому ставить під сумнів їх достовірність. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б безперечно підтверджували вину ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення адвоката Онищука Т.Н., підтримане ОСОБА_1 , про задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У постанові суду першої інстанції суддя підставно вказав, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії БД № 377941 від 08.12.2019 складений о 08:30 год., який ОСОБА_1 підписав у присутності двох свідків, але від пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України (а.с.5);

- повідомленням у поліцію про порушення ПДР (а.с.6);

- пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підписані, про те, що водій ТЗ р.н. НОМЕР_1 відмовився пройти тест на алкогольне сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» і відмовився їхати у медичний заклад для огляду (а.с.7,8);

-поясненням заявника ОСОБА_4 про те, що по зустрічній смузі рухався ТЗ р.н. НОМЕР_1 , який маневрував по всій дорозі та створював аварійну ситуацію (а.с.9);

- направлення в медичний заклад (а.с.10).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, при накладенні адміністративного стягнення, суддею в повній мірі враховані положення ст. 33 КУпАП.

Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що не було підтвердження в який він спосіб відмовився проходити огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За положеннями ч. 3 зазначеної статті за певних випадків огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду водія на стан сп`яніння, встановлений ст. 266 КУпАП, розкритий в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Згідно з п. 2 розділу І зазначеної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Направлення повинно бути не в матеріалах адміністративної справи, а в медичному закладі куди доставляється особа для огляду. Інструкцією не передбачено виготовлення кількох примірників направлення.

Таким чином покликання апелянта про те, що працівники поліції діяли в супереч Інструкції, при виявленні у нього ознак алкогольного сп`яніння, не відповідають дійсності.

Отже, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу адвоката Онищука Т.Н., в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2020 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена