Справа № 595/778/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю захисника Бахіра Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу, яка надійшла з Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, до адміністративної відповідальності раніше не притягався,

за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №546050 від 29.05.2020 року вбачається, що 19.05.2020 року, о 18 год. 00 хв., готель «Гостинний двір», що розташований по вул.Галицькій,190 в м.Бучач Тернопільської області та належить ОСОБА_1 , надавав готельні послуги, а саме місце проживання під час карантину, чим порушив Постанову КМУ № 211 п.п.8п.2 від 11.03.2020р., Постанову КМУ №291 та Постанову КМУ №343 від 04.05.2020 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Бахір Р.Д. суду пояснив, що ОСОБА_1 заперечує обставини, зазначені у протоколі. В протоколі серії АПР18 №546050 від 29 травня 2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, складеного інспектором СРПП Бучацького ВП ГУНП ст.сержантом поліції Андрухівим А.М., зазначено, що ОСОБА_1 звинувачується в порушенні вимог, передбачених постановою КМУ № 211 п.п.8п.2 від 11.03.2020р., № 291 (без дати), постановою № 343 від 04.05.2020р., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП. Підпунктом 8 пункту 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-2» (зі змінами, внесеними Постановою КМУ №215 від 16.03.2020р. та постановою №255 від 02.04.2020) введено карантин та заборонено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р.(із змінами в подальшому до 22.05.2020р.) роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.Відповідно до п.2 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 № 313, побутове обслуговування населення - організована діяльність суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язана з наданням побутових послуг; побутова послуга - вид діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної із задоволенням конкретної побутової потреби індивідуального замовника.Відповідно до Галузевого класифікатора "Класифікація послуг і продукції у сфері побутового обслуговування", послуги і продукція у сфері побутового обслуговування - це побутові послуги, які пов`язані з веденням домашнього господарства, виконанням різноманітних ремонтних робіт, забезпеченням санітарно-гігієнічних та інших потреб населення, а також з виготовленням за індивідуальними замовленнями особистих речей та предметів господарського призначення.З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців ОСОБА_1 з 10.06.2011 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним з видів економічної діяльності є 55.10. «Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування».Діяльність у сфері надання готельних послуг, діяльність готелів, як закладів, що надають послуги з розміщення, регулюється низкою законодавчих і нормативних документів і відноситься до сфери послуг з розміщення.Це, зокрема, зазначено у ст.22 Закону про туризм, в Правилах користування готелями, затвердженими наказом Державної туристичної агенції № 19 від 16.03.2004р., постановою КМУ № 297 від 15.03.2006 року «Про затвердження Порядку надання послуг з тимчасового розміщення (проживання)».Зазначені в протоколі норми в п.п. 8п.2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р., а також № 291 (без дати), постанови № 343 від 04.05.2020р. не містять прямої заборони діяльності закладів, що надають готельні послуги.

В судовому засідання свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 20.05.2020 року, приблизно об 11 год. 00 хв., він на «гугл картах» подивився, які заклади працюють в м.Бучачі під час карантину, а на які немає ще дозволу, та побачив, що заклад «Гостинний Двір», а саме готель відмічений в інтернеті зеленою відміткою «ПРАЦЮЄМО». Після цього попросив свого знайомого ОСОБА_3 зателефонувати за робочим номером готелю та пересвідчився чи приймають відвідувачів у готель. Богдан на мою відеофіксацію здійснив дзвінок і отримав позитивну відповідь, що готель працює і можна поселитися. Після цього він здійснив дзвінок на лінію «102» та повідомив про порушення правил карантину, а саме, що готель «Гостинний Двір», власником якого є ОСОБА_4 , а кінцевими бенефіціарами якого є ОСОБА_5 та начальник обласного управління стратегічних розслідувань Джиджора В. Через тривалий час приїхали працівники поліції та почали перевірку даної інформації. На відео фіксацію працівники поліції засвідчили декілька порушень, а саме, що вхідні двері у готель були відчиненими та була можливість вільного входу у заклад. Також працівники поліції засвідчили наявність проживаючих клієнтів в готелі. Власниця готелю ОСОБА_4 з умислом уникнути відповідальності в присутності працівників поліції швидко закрила вхідні двері у готель та почала розказувати, що всередині нікого нема. Працівники поліції почали опитувати клієнтів закладу, під час якого ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення та у присутності інших цивільних людей викрала документи про оплату послуг в готелі у клієнта.

В судовому засідання свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 19 травня 2020 року, приблизно о 18 год., перебував в м.Бучач по особистих справах. Справи всі не вирішив, тому залишився на ночівлю в м.Бучач. Під`їхавши до готелю Гостинний Двір», на вхідних дверях була картка з номером телефону. Він передзвонив по номеру і йому відповіли, що підготують кімнату та поселять його. Двері в заклад були відчинені і він із сином ОСОБА_8 зайшли всередину. Їх зустріла жінка, провела в номер та видала ключі. Він оплатив 400 гривень за добу проживання. Після цього він поїхав по справах та повернувся в готель 20 травня, близько 10 години 30 хвилин, щоб відпочити та оплатив ще за одну добу проживання в готелі 400 гривень, за що отримав чек. Приблизно о 12 годині він із сином вийшли із готелю та побачили працівників поліції, які запитали «хто вони такі і чи проживали в готелі».

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Підпунктом 8 пункту 2 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-2» (зі змінами, внесеними Постановою КМУ №215 від 16.03.2020р. та постановою №255 від 02.04.2020) введено карантин та заборонено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р.(із змінами в подальшому до 22.05.2020р.) роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно до п.2 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 № 313, побутове обслуговування населення - організована діяльність суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язана з наданням побутових послуг; побутова послуга - вид діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної із задоволенням конкретної побутової потреби індивідуального замовника.

Відповідно до Галузевого класифікатора "Класифікація послуг і продукції у сфері побутового обслуговування", послуги і продукція у сфері побутового обслуговування - це побутові послуги, які пов`язані з веденням домашнього господарства, виконанням різноманітних ремонтних робіт, забезпеченням санітарно-гігієнічних та інших потреб населення, а також з виготовленням за індивідуальними замовленнями особистих речей та предметів господарського призначення.

Судом встановлено, що з 10.06.2011 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним з видів економічної діяльності згідно коду КВЕДу 55.10. є діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

Діяльність у сфері надання готельних послуг, діяльність готелів, як закладів, що надають послуги з розміщення, регулюється низкою законодавчих і нормативних документів і відноситься до сфери послуг з розміщення.

Це, зокрема, зазначено у ст.22 Закону про туризм, в Правилах користування готелями, затвердженими наказом Державної туристичної агенції № 19 від 16.03.2004р., постановою КМУ № 297 від 15.03.2006 року «Про затвердження Порядку надання послуг з тимчасового розміщення (проживання)».

Зазначені в протоколі норми, передбачені п.п. 8п.2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020р., а також № 291 (без дати), постанови № 343 від 04.05.2020р. не містять прямої заборони діяльності закладів, що надають готельні послуги.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Санкція ст. 44-3 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому в контексті рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як слідує з протоколу серія АПР18 № 546050 від 29 травня 2020 року адмінправопорушення мало місце 19 травня 2020 року. Особу виявлено (встановлено) 26.05.2020 року, про що свідчить дата відповіді на безкоштовний запит органу поліції в Міністерство юстиції України на витяг з Єдиного реєстру фізичних осіб підприємців. Тим не менше, працівники поліції маючи реальну можливість скласти протокол протягом 24 годин з моменту виявлення особи, склали його лише 29 травня 2020 року. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, в порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, не було складено не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення ОСОБА_1 .

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 та свідки, які зазначені у протоколі, викликались працівниками поліції на 26 чи 27.05.2020р. і не з`явились для складання та підписання протоколу, до матеріалів справи не долучено.

На фото, яке долучено до матеріалів справи, розмір суми, що вказаний в квитанціях 500 грн., не відповідає розміру суми, яку вказує у своїх поясненнях ОСОБА_7 400 грн.

Дата відеозапису - 20.05.2020р. Однак, на одній з квитанцій, зображеній на фото, зазначена дата 21.05.2020р., хоча з пояснень ОСОБА_7 випливає, що він в готель оформився з 19 по 20 травня 2020 року. Квитанції, як доказ, відсутні у матеріалах справи. Таким чином, фото без дати і невідомо ким і звідки взято (на відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського такого зображення немає) не може бути доказом.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. З п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5- рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Порядок збору і процесуального закріплення доказів в справах про адміністративні правопорушення, визначений зокрема ст.ст. 254-258 КУпАП, а тому, як доказ, протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у даній справі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546050 від 29 травня 2020 року є не тільки джерелом доказів, але й є процесуальним рішенням компетентної особи, яка уповноважена його складати, який свідчить про порушення посадовою особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП) та визначає межі судового розгляду, що слідує з вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, тому складення протоколу про адміністративне правопорушення з істотним порушенням вимог ст.ст. 254-258 КУпАП виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином,оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546050 від 29 травня 2020 року, слід дійти висновку, що він складений з істотним порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, враховуючи те, що уповноважений працівник поліції мав реальну можливість дотриматися вимоги ч. 2 ст. 254 КУпАП та скласти даний протокол не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, що тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546050 від 29 травня 2020 року, недопустимим не тільки, як доказу, але і як документа, який визначає межі судового розгляду.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рапорт працівника поліції щодо уточнення на який період та кому були надані послуги по проживанню в готелі «Гостинний двір» не може слугувати документом на підставі якого особу можна притягнути до адмінвідповідальності за ст.44-3 КУпАП. Відеоматеріал не відображає суті адмінправопорушення.

Крім того, працівниками поліції під час перевірки не з`ясовано в якому статусі перебувала особа, яка без відома власника приймала в готель осіб, не опитані працівники готелю.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 року, та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016 року, ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247 п.1,251,252,283,284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В. Б. Федорончук