КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2795/2020 Постанова винесена суддею Скорін А.В.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи постанову суду незаконною, постановленою без з`ясування всіх обставин справи, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що він не приймав особисто участі у розгляді даної справи судом першої інстанції, про судові засідання не повідомлявся, повісток особисто не отримував, та про оскаржувану постанову суду навіть не здогадувався, бо перевіряючи сайт судової влади та реєстр судових рішень, ніякої інформації по даній справі не знаходив, а про оскаржувану постанову дізнався лише 16.06.2020 року від патрульного поліцейського, який під час його зупинки перевірив свою базу та повідомив про наявність даної постанови.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що поліція склала протокол відносно особи на прізвище « ОСОБА_3 », а його прізвище « ОСОБА_4 », а суд не перевіривши правильність написання прізвища, розглянув справу відносно особи на прізвище « ОСОБА_3 », а відносно « ОСОБА_4 » справу не розглядав, і він перевіряв сайт за своїм вірним прізвищем.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Святошинського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_2 була винесена 03 квітня 2019 року.

Разом з тим, апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав 24 червня 2020 року, згідно поштового штампу, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Між тим, доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року.

Як вбачається з постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року, ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що справа призначалася до розгляду на 21.03.2019 року та 03.04.2019 року, про що ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення на його адресу рекомендованою поштою повістки про виклик до суду (а.с. 11), яка згідно поштового відстеження не була вручена під час доставки із зазначенням причин невручення - інші причини (а.с. 12), а також повісткою про виклик до суду виданою на ім`я ОСОБА_2 , яку, згідно розписки, отримала ОСОБА_5 (а.с. 13).

Крім того, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано отримати копію складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та після його відмови повідомлено, що розгляд адміністративної справи щодо нього відбудеться за викликом у Святошинському районному суді м. Києва.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього 22 лютого 2019 року протоколу про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП, а також про перебування даної справи на розгляді у Святошинському районному суді м. Києва, в подальшому самостійно не цікавився ні станом, ні наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а поставився до цього питання байдуже, як аналогічним чином байдуже поставився і до забезпечення можливості його належного повідомлення про розгляд справи судом, оскільки мав можливість отримати судову повістку про виклик у судове засідання, а натомість взагалі її не отримав.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення "Пономарьов проти України").

Таким чином, зазначені ОСОБА_1 обставини, такі як неповідомлення його судом про розгляд справи та про прийняте рішення, та те, що про зміст оскаржуваної постанови він дізнався лише 16.06.2020 року від працівника поліції під час його зупинки, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що він, достеменно знаючи про те, що у провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває відносно нього справа про адміністративне правопорушення, не мав можливості поцікавитися наслідками розгляду даної справи раніше до його повідомлення працівниками поліції, тобто того, що він вживав заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Щодо посилання апелянта на те, що працівники поліції склали протокол відносно особи на прізвище « ОСОБА_3 », а його прізвище « ОСОБА_4 », а суд, не перевіривши правильність написання прізвища, розглянув справу відносно особи на прізвище « ОСОБА_3 », і відносно « ОСОБА_4 » справу не розглядав, то вони жодним чином не вказують на наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, який в даному випадку ним пропущено без поважних причин, а вказана описка може бути виправлена судом.

Інших доказів та доводів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом не наведено.

За таких обставин, відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки причини, на які він посилається, з урахуванням зазначених вище обставин, не є поважними.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки доказів, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, апелянтом не надано, а обставини, на які він посилається, не є поважними і не підлягають визнанню поважними, то у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.