ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/789/20 Справа № 209/869/20 Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування траспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420,4 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року водій ОСОБА_1 07 березня 2020 року о 00.12 год по б-ру Будівельників у м. Кам`янському Дніпропетровської області керував автомобілем "CHEVROLET Aveo", р/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням алкотестеру "Драгер" № 0654 в присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримав 05 червня 2020 року, додатки до протоколу 09 червня 2020 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що суд необ`єктивно підійшов до вивчення доказів та в основу своїх висновків поклав матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, покази офіцера поліції, який є заінтересованою особою, та відеозаписи. Вказує, що неможливо встановити ким зроблено відеозапис, при цьому є розриви в записах та чутно лише його голос, відсутній момент зупинки транспортного засобу. Зазначає, що факт керування транспортним засобом не підтверджено жодним доказом. Звертає увагу, що відповідно до протоколу огляд проводився о 00.25 год, а відповідно до відеозапису 00.50 год. Вважає, що суд вийшов за межі повноважень, взяв на себе функцію обвинувачення, оскільки самостійно викликав поліцейського у судове засідання для допиту. Звертає увагу, що після зупинки працівники поліції зобов`язали його брата ОСОБА_4 , який не має посвідчення водія та перебував у стані алкогольного сп`яніння, доставити автомобіль до ВП. Вказує, що хоча підставою зупинки було порушення ПДР, проте протоколу про адміністративне правопорушення з цього факту не складалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 28 травня 2018 року. З матеріалів слідує, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 05 червня 2020 року, апеляційна скарга ним подана до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 15 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 05 червня 2020 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою останнього (а.с.23), а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; тестуванням на алкоголь до протоколу Драгер, відповідно до якого результат тесту 0,95 проміле; поясненнями поліцейського ОСОБА_5 , допитаного судом першої інстанції в якості свідка; відеозаписами з нагрудних камер та інших технічних засобів екіпажу групи реагування ПП ДПВ; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідка ОСОБА_5 , наданих під час допиту у суді першої інстанції, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський ОСОБА_5 є заінтересованою особою, а тому його пояснення не можна брати до уваги, є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_5 у відповідності до вимог закону було попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім того, матеріали справи не містять та під час апеляційного перегляду не встановлено даних, які б свідчили, що свідок ОСОБА_5 з будь-яких причин обмовив чи міг обмовити ОСОБА_1 у зазначеному правопорушенні.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про те, що неможливо встановити ким зроблено відеозапис та є розриви в записах, оскільки як слідує з відповіді т.в.о. начальника Дніпровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області вих. № 46.2/12-5453 від 26 травня 2020 року компакт диски містять копію відеофайлів, збережених та записаних за допомогою нагрудного відео-реєстратора та інших технічних засобів екіпажем групи реагування патрульної поліції Дніпровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Крім того, на першому диску відеозапису зафіксовано, що при зупинці автомобіля "CHEVROLET Aveo", р/н НОМЕР_1 , який рухався по зустрічній смузі проти руху, з місця водія цього автомобіля виходить саме ОСОБА_1 , на відеозапису чітко видно обличчя ОСОБА_1 і його одяг та чути його голос, де ОСОБА_1 після представлення працівника поліції привітався з ним.

На відеозаписі-4 диску-2 в процесі розмови з поліцейським ОСОБА_1 визнає, що він є майором поліції, розуміє протиправність своїх дій щодо керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, але не має бажання із-за цих обставин втрачати свою роботу.

Також на відеозаписах другого диску ОСОБА_1 не оспорює і визнає себе винуватим при складані на нього постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, факт сплати штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП було підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції та не заперечувався під час апеляційного перегляду.

Вищевикладеним спростовуються доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що на відеозаписах чутно лише його голос та відсутній момент зупинки транспортного засобу, а також підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом "CHEVROLET Aveo", р/н НОМЕР_1 .

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції зобов`язали його брата ОСОБА_4 , який не має посвідчення водія та який перебував у стані алкогольного сп`яніння, доставити автомобіль до ВП, оскільки відповідно до рапорту поліцейського транспортний засіб "CHEVROLET Aveo", р/н НОМЕР_1 , було затримано та доставлено на штраф майданчик. Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять та під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не надано.

В матеріалах справи відсутні та ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот