Справа № 462/8040/19 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 33/811/381/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 15 грудня 2019 р., о 00 год. 50 хв., керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Львові по вул. Стрийська, 45, у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6820, прилад ARJL - 0296, тест № 608, показник 1,34 %о (промілле), чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року, просить таку скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції не було досліджено всі обставини справи, зокрема апелянт в судовому засіданні заперечив керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, вказує, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу Драгер, однак з показниками Драгера не погоджувався, оскільки не вживав алкогольні напої. Зазначає, що не заперечував пройти освідування в медичному закладі, проте він розгубився, а працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, чим порушили процедуру. Також вказує, що поліцейськими порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки у протоколі не зазначено про право відмовитися від проходження такого огляду, не запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Після проведення огляду приладом Драгер апелянта не відсторонили від керування транспортними засобами.

На думку апелянта, його огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а тому вважається недійсним, і не може бути підставою притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про те, що такий до закладу охорони здоров`я не скеровувався.

Вказує на те, що клопотання апелянта про допит свідків, суд першої інстанції задовольнив, проте не вчинив належних дій для виклику свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте на розгляд апеляційної скарги не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, а тому вважаю за можливе провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема протоколом серії ДПР18 № 324676 від 15.12.2019 року (а.с.2), результат газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARJL - 0296, тест № 608, показник 1,34%о (промілле) (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів(а.с.3), відеоматеріалами місця події, що мала місце 15 грудня 2019 р., о 00 год. 50 хв. у м. Львові по вул. Стрийська, 45, згідно якого ОСОБА_1 проходив огляд на виявлення стану сп`яніння за допомого технічного засобу Drager Alcotest 6820, прилад ARJL - 0296, тест № 608, показник 1,34 %о (промілле), поясненнями осіб (а.с.5,6), постановою серії ДПО 18 № 561542 від 15.12.2019 року (а.с.7).

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager» був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, з чим останній погодився, розписавшись у цих документах (а.с. 1, 3).

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820».

В матеріалах справи (в тому числі й в протоколі про адміністративне правопорушення) відсутні пояснення ОСОБА_1 , в яких було б висловлено незгоду з результатами тесту, як про це зазначено в апеляційній скарзі. Натомість в роздруківці та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів наявний підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив згоду з результатом тесту - 1,34%о (а.с.1, 3).

Не беруться до уваги доводи апелянта про те, що він не погоджувався з результатом тесту на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий спростовується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 після проходження огляду на стан сп`яніння жодним чином такий не заперечив та не спростував.

Вказаний результат огляду ОСОБА_1 також підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких проводився огляд на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то такі є безпідставними, оскільки на переконання апеляційного суду, непроведення огляду в медичному закладі не потягнуло за собою порушення охоронюваних законом прав водія, оскільки при проведенні огляду на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 повністю були дотримані вимоги закону та водій не заперечував проти такого огляду й не наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, згідно з ч.3 ст.266 КУпАП, направленню до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння підлягає лише той водій, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або не згоден із його результатами, чого не було у даному випадку.

Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в заклад охорони здоров`я апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався в зв`язку з проходженням огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager».

За таких обставин відсутність у справі складеного поліцейським направлення ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння не є свідченням порушення порядку доказування фактичних обставин адміністративного правопорушення, за яке останній притягається до відповідальності, та не спростовує законність проведення огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6820.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його як водія не було відсторонено від керування, що суперечить процедурі оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 266 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують факту керування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, судом вживалися заходи для виклику свідків у судове засідання, однак повідомлення суду останніми були проігноровані. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 15 грудня 2019 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що вищенаведена постанова суперечить вимогам закону, є необґрунтованою та такою, що не відповідає засадам верховенства права спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк