Справа №: 310/4920/20
3/310/2418/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Богомолова Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ФОП, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2020 року на адресу Бердянського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал, згідно якого, 09 липня 2020 року о 05 годині 50 хвилин в м. Бердянськ по пр. Східному знаходячись в режимі регулярних перевезень на маршруті Петропавлівка-Новопетрівка на транспортному засобі Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 порушив правила карантину, а саме перевозив пасажирів без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски, навіть виготовленої самостійно, чим порушив постанову КМУ №211 від 11.03.2020 року.

Також 29 липня 2020 року на адресу Бердянського міськрайонного суду надійшов адміністративний матеріал, згідно якого, 19 липня 2020 року о 17 годині 38 хвилин на перехресті автодороги М-14 та автодороги Т0814 водій ОСОБА_2 в режимі нерегулярних перевезень на маршруті м. Бердянськ смт. Петропавлівка на транспортному засобі Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив правила карантину, а саме перевозив пасажирів без масок індивідуального захисту, також був без маски, чим порушив постанову КМУ №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2 на етапі послаблення протиепідемічних заходів».

ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнав свою вину, пояснив суду, що на момент коли пасажири заходили в його транспортний засіб, на кожному була одягнута захисна маска. Не заперечує, що міг не помітити, що деякі пасажири познімали захисні маски під час руху, так як він слідкував за дорожнім рухом. Зауважив, що він фізична-особа підприємець та займається пасажирськими перевозками, сплачує всі необхідні податки, автомобіль на якому він перевозив людей належить йому. У зв`язку з тим, що на даний час роботи майже не має, він знаходиться у скрутному матеріальному положенні. Обіцяє більше не порушувати. Просить суд з урахуванням всіх обставин, суворо його не карати.

Вивчивши матеріали справа, вислухавши пояснення притягнутого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення, які судом першої інстанції не виконані в повному обсязі.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 625589 від 09 липня 2020 року (а.с.1); показаннями в суді ОСОБА_2 , його письмовими поясненнями, згідно яких останній не заперечив факт перевезення пасажирів без медичних масок.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція даної статті є бланкетною, оскільки відсилає до вищевказаного Закону, який містить ряд статей та визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Згідно з вимогами абз.3 п.7 Постанови КМ України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 20 травня 2020 року №392 (в редакції із внесеними змінами постанови КМУ від 17 червня 2020 року №500) на період дії карантину забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови інформування органів Національної поліції про здійснення перевезення.

Отже, не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, ОСОБА_2 порушив встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211 правила щодо карантину людей, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст.ст. 23,33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 , ступінь його вини, рід занять та майновий стан, визнання факту порушення умов карантину, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 44-3, 213, 221, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити. ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Л.В. Богомолова