Номер провадження: 33/813/94/20
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О.
Доповідач Кадегроб А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Кадегроб А.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок на користь держави.

Згідно постанови судді районного суду, 30.08.2019, приблизно о 11 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 , стосовно якого постановою Одеського відділу ДВС Малиновського району від 10.05.2018 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пр.-т Богоявленський, 189/5, керував транспортним засобом SMART FORTWO НОМЕР_1 .

За даним фактом співробітниками управління патрульної поліції в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії БД «283428 від 30.08.2019 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування вимог клопотання зазначає, що він та його захисниця не були присутніми під час розгляду справи в суді першої інстанції, копію оскарженої постанови не отримував, а ознайомився з її текстом лише 11.12.2019 на сайті «Судова влада».

Дослідивши матеріали справи та вимоги клопотання, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Останнім днем подачі апеляційної скарги на постанову судді районного суду від 29.11.2019 було 09.12.2019, проте апеляційну скаргу подано апелянтом - 21.12.2019, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З постанови судді суду першої інстанції від 29.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 в суд не з`явився. Неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи, що не суперечить та відповідає вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП (а. с. 23).

З матеріалів провадження вбачається, що суддя суду першої інстанції неодноразово викликав ОСОБА_1 у судові засідання, зокрема: 1) на 27.11.2019 через його захисницю - адвокатку Шалухіну В.В. (а. с. 8), проте за клопотанням останньої судовий розгляд було відкладено (а. с. 14); 2) на 28.11.2019, яке також було відкладено за клопотанням захисниці на 29.11.2019 (а. с. 15-17).

29.11.2019 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи до його одужання. Також до заяви додав копію першої сторінки медичної картки стаціонарного хворого, згідно якої останній був госпіталізований 28.11.2019 (а. с. 19-20, 21).

Інших доказів на підтвердження його стану здоров`я, зокрема щодо неявки в суд 27.11.2019 за заявою захисниці, в зв`язку із знаходженням ОСОБА_1 на лікуванні, апелянтом не надано.

ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся в судові засідання апеляційного суду, з метою забезпечення прав ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, апеляційний суд відкладав розгляд клопотання останнього, однак апелянт не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів, викладених у його клопотанні.

Наведене вище свідчить, що ОСОБА_1 зловживав своїми правами на відкладення судового засідання, які прямо передбачені ст. 268 КУпАП.

В своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вважаю, що процесуальна поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 давала суду правові підстави розглянути справу без його участі, виходячи з того, що строк накладення адміністративного стягнення за інкриміноване ОСОБА_1 діяння спливав 30.11.2019.

Отже, з матеріалів провадження чітко вбачається, що апелянту достеменно було відомо про те, що справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції.

В той же час, апелянтом не наведено жодних причин, які перешкоджали би йому подати апеляційну скаргу після одужання в межах строку на апеляційне оскарження, а саме з дня винесення постанови, тобто з 29.11.2019 впродовж 10 днів.

Причину пропуску строку апелянт обґрунтував виключно несвоєчасним ознайомленням з копією судового рішення.

Між тим, в ст. 129 Конституції України закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Отже, доходжу висновку, що несвоєчасне отримання ОСОБА_1 копії постанови судді районного суду, за умови, що останньому було відомо про те, що справа перебуває в суді, та призначена до судового розгляду, про що свідчать його заяви та заяви його захисниці, неможливо визнати поважною причиною пропуску строку, оскільки строк на подачу апеляційної скарги розпочинається з дня винесення постанови впродовж 10 днів.

Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

Законом чітко передбачені певні строкові обмеження для подачі апеляційної скарги та процедуру поновлення строку, зокрема, згідно приписів ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді у справах про адміністративне правопорушення розпочинається з дня винесення постанови, впродовж десяти днів.

Разом з цим, ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся до апеляційного суду, подавав заяви про відкладення апеляційного розгляду в зв`язку з його знаходженням на лікуванні та через запровадження протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову судді районного суду неодноразово відкладався за його клопотаннями, також суддя приймає до уваги, що між ОСОБА_2 та адвокаткою Шалухіною В.В. укладено договір про надання правової допомоги, однак, остання, будучи належним чином сповіщена про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`являлася, причини неявки не повідомляла.

Також, суддя апеляційного суду приймає до уваги, що постановою Кабінету міністрів України №392 від 20.05.2020 запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

За положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суддя апеляційного суду наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні (ст. ст. 245, 268 КУпАП),

Приймаючи до уваги вищевикладене, встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, а також те, що апелянтом в якості причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказано лише несвоєчасне отримання ним копії постанови судді районного суду, неодноразової неявки апелянта до апеляційного суду, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, апеляційну скаргу разом з додатками повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Кадегроб