1Справа № 335/3672/20 3/335/1013/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2020 року о 22 годині 10 хв. в м. Запоріжжя Вознесенівський район, о.Хортиця, біля електроопори №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford F150 д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest dragger 6820 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 15.06.2020 року вину не визнав та пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду, а працівники поліції змусили його на відеокамеру про це вказати. Також зазначив, що алкогольні напої у той день не вживав, був тверезий, зі скаргами на дії працівників поліції не звертався. Просив направити матеріали справи на розгляд за його місцем мешкання до Ленінського районного суду м.Запоріжжя.

Представник ОСОБА_1 адвокат Жижа А.О. заявив, що у справі відсутні належні та допустимі докази. Також просить направити справу за місцем мешкання ОСОБА_1 та заявив клопотання про відкладення розгляду справи для отримання відповіді на адвокатський запит про те, чи є поняті, які брали участь під час складення протоколу працівниками поліції. Про виклик свідків у судове засідання клопотання не заявляв.

07.07.2020 року від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про виклик у судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обгрунтоване тим, що вказані поняті могли представитися іншими анкетними даними і є сумніви щодо того, чи не є вони працівниками поліції.

08.07.2020 року в судовому засіданні судом відмовлено в задоволенні клопотання, оскільки докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, мають всю вичерпну інформацію для всебічного розгляду справи, з урахуванням відсутності на час розгляду справи будь-яких скарг на дії поліцейських, заявлення клопотання про виклик свідків у четвертому судовому засіданні по цій справі, за обставинами складення 18.04.2020 року (майже три місяці тому) протоколу про адміністративне правопорушення розцінюється судом як намагання ОСОБА_1 затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності. При цьому у попередньому судовому засіданні адвокатом повідомлено про відсутність необхідності виклику свідків у судове засідання у зв`язку із направленням запиту до поліції, а тому подання такого клопотання свідчить про зловживання своїми правами та навмисне, безпідставне затягування розгляду справи, з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, у т.ч. відтворивши долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписом поліцейських, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення визнається протиправною, винною дією чи бездіяльністю, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно, об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують н увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, яким надано право на його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, за результатами судового розгляду прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№360122 від 18.04.2020 року - 18 квітня 2020 року о 22 годині 10 хв. в м. Запоріжжя Вознесенівський район, о.Хортиця, біля електроопори №7 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford F150 д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest dragger 6820 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КупАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Окрім того, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується, що огляд ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест не проводився у зв`язку із відмовою від огляду. Під час складення цього Акту приймали участь свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , які поставили також свій підпис у Акті. Жодних зауважень або заперечень в Акті огляду немає.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ставити під сумнів які підстав не вбачається, встановлено, що обидва були очевидцями того, що 18.04.2020 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського на місці та у медичному закладі у встановленому законом порядку, що також підтверджується відеозаписом з камери патрульного поліцейського, доданого до матеріалів справи. Зазначені пояснення повністю узгоджуються між собою, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. із відеозаписом, доданим до протоколу, відтвореним у судовому засіданні.

Про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є працівниками патрульної поліції, на що посилався захист свідчить лист ДПП УПП в Запорізькій області від 25.06.2020 № 90аз/41/32/01-2020, доданий адвокатом до клопотання від 07.07.2020р.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Жодних зауважень до протоколу не зазначено, у всіх документах ОСОБА_1 поставити підпис відмовився, що підтверджено письмовими поясненням свідків і підтверджено самим ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Також ОСОБА_1 доказів звернення до керівництва поліцейського зі скаргою щодо використання поліцейським завідомо неправдивої інформації при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів звернення до компетентних органів щодо фальсифікації працівниками поліції службових документів, не роз`яснення йому прав та обов`язків, суду не надав. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення, на що посилався у судовому засіданні ОСОБА_1 .

З долученого відеозапису, встановлено, що працівниками патрульної поліції було виявлено автомобіль Ford F150 д.н. НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній відмовлявся від проходження огляду.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Протокол про адміністративне правопорушення містить дані про прилад, на яких здійснювалася відеофіксація. Здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Суд ставиться критично до невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні зазначеного правопорушення і позицію ОСОБА_1 та його захисника стосовно неналежності доказів у справі, за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Версія ОСОБА_1 про те, що його поліція примусила на відеозаписі сказати про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є непереконливою, нелогічною і суперечить дослідженим доказам, у тому числі і відеозаписам.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксований у присутності свідків. Будь-яких порушень з боку поліцейських при оформленні даного адміністративного матеріалу не вбачається, а доводи про протилежне нічим не підтверджуються.

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, в судовому засіданні доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 18.04.2020 року відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за підсудністю до Ленінського районного суду м.Запоріжжя, то вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 11.06.2004р. «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 КУпАП, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст.276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Оскільки органом Національної поліції справу направлено за місцем скоєння правопорушення, що відповідає загальній підсудності, визначеній ч.1 ст.276 КУпАП то підстав для направлення справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя судом не встановлено.

Отже, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також те, що відповідно до протоколу ОСОБА_1 посвідчення водія отримував, суд вважає необхідним притягнути його до адміністративної відповідальності за ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП на накласти на нього стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 36, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.В. Апаллонова