Справа № 359/3550/20
Провадження № 3/359/1599/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі особи, яка притягається до відповідальності, його представника адвоката Ястребової В.А., адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2020 року серії ДПР18 № 294514, 08.05.2020 року о 13 год. 30 хв. на 33 км автодороги "Київ-Харків" (М-03), заїзд до ДПМА "Бориспіль", водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, що не реагують на світло, неприродна блідість шкіра обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на предмет вживання наркотичних засобів та лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2020 року серії АА № 058295, 08.05.2020 року о 18 год. 40 хв. на 33 км автодороги "Київ-Харків" (М-03), заїзд до ДПМА "Бориспіль", ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків (т.в.о. командира роти № 2 БПП в м. Бориспіль лейтенант поліції Єгоров Є.О.), неодноразова вимога залишити транспортний засіб та вийти з нього, а також спроба вирватися під час затримання, чим вчинив дії, за які передбачена відповідальність ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчинених правопорушеннях не визнав та пояснив, що 08.05.2020 року він виїхав з м. Харків до ДП МА "Бориспіль" для того, щоб відвести племінника до аеропорту. На в`їзді до ДП МА "Бориспіль" його зупинили працівники поліції для перевірки документів, які він надав. Після чого працівники патрульної поліції почали оглядати його автомобіль. Під час огляду, в салоні автомобіля, вони помітили медичні препарати, а саме: "Ренлган", та спрей назальний "Нафтізін", які він періодично використовує, оскільки має хронічну хворобу нирок, для зняття больового синдрому та для полегшення дихання. Після цього працівники поліції висунули йому підозру, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння. При цьому будь-які ознака сп`яніння йому не повідомили. Він їм пояснив, що не перебував у стані наркотичного сп`яніння, і що в салоні авто знаходяться його ліки, які не потребують рецепту лікаря. Не погоджуючись з припущеннями інспектора, безумовно погодився з пропозицією пройти обстеження у встановленому законом порядку. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, готовий був пройти такий, у зв`язку з чим працівники патрульної поліції, на службовому автомобілі, спочатку відвезли його до Бориспільської лікарні, однак там огляд не проводили, з невідомих йому причин. Після цього його повезли до лікарні, що знаходиться в м. Березань. Про прибуттю у супроводі поліції до медичного закладу, надав свою згоду на проходження огляду. Для проведення лабораторних досліджень його було запропоновано здати біологічні середовища, а саме сечу. Через фізіологічні показники він не мав можливості, на їх вимогу здати зразок сечі, тому просив надати йому час та зачекати з відбором біологічних зразків. Не був проти здати сечу, але для цього потрібен був певний час. Кров йому здати не дозволили, хоча він мав намір її здати. Здати будь-які інші зразки біологічного середовища йому не було запропоновано. Також зазначив, що у медичному закладі лікар з ним не спілкувався. Його неможливість здати сечу, були розцінені працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Хоча він не відмовлявся і бажав його пройти, і самостійно пропонував здати кров. Працівники поліції чинили на нього тиск, звинувачували, що нібито він навмисно ухиляється від надання сечі для проведення аналізу, але це не відповідало дійсності. Після чого відносно нього було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Потім поліцейські доставили його на місце зупинки автомобіля. Він сів до свого авто та поставив мобільний телефон на підзарядку, і в цей час до нього підійшов працівник патрульної поліції ОСОБА_2 і почав вимагати, щоб він вийшов з транспортного засобу, бо в нього в руках нібито був предмет схожий на зброю, але це було не так. Він перебував у шоковому стані від такого наклепу з боку поліцейського, і дуже злякався його, оскільки останній поводив себе дуже агресивно, б`ючи кулаком по лобовому склу його авто. Він злякався таких дій поліцейського, а тому сидів у авто, і боявся навіть вийти, переживаючи за своє життя та здоров`я. Під час даних дій поліцейський ОСОБА_2 пошкодив лобове скло в авто, а його напарник виламав бокову рамку водійської двері, після чого у салон забризкав з газового балончика, після чого він почав себе погано почувати і його було затримано та на нього було вдягнено кайданки. Вважає, що поліцейські, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно визнали його неможливість здати сечу, як відмову від подальшого медичного обстеження, не надавши можливість здати альтернативні зразки біологічного середовища або кров для лабораторних досліджень. Також без будь-яких обґрунтованих підстав працівники поліції пошкодили його авто та безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства, застосовували затримали його, застосувавши до нього фізичну силу та кайданки. З огляду на що, складання протоколів вважав безпідставним, просив провадження по даній справі закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник адвокат Ястребова В.А. підтримала доводи ОСОБА_1 , зазначивши, що ОСОБА_1 категорично заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки просив працівників поліції відібрати у нього взірці крові, у зв`язку з тим, що не хотів в туалет. Крім того, відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п. 12 Інструкції. ОСОБА_1 у приміщенні Березанської ЦРЛ повідомив працівників поліції, що через фізіологічні показники не мав можливості, здати зразок сечі, та просив відібрати у нього для проведення тесту кров. Однак, останні навіть на це не реагували, і розцінили його дію як відмову від проходження його, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, адвокат Ястребова В.А. зазначила, що відеозапис, що міститься в матеріалах справи, не містить даних з місця події, тобто моменту, коли працівники поліції запідозрили ОСОБА_1 у перебуванні у стані сп`яніння. Також, працівниками патрульної поліції було незаконно застосовано фізичну силу та одягнуто кайданки на ОСОБА_1 , оскільки останній не намагався втекти, не чинив опору, а тільки не виходив із автомобіля, оскільки його безпідставно звинуватили в наявності предмету схожого на зброю, якого в авто не було, а поведінка поліцейських по відношенню до нього була агресивною, і він переживав за своє життя та здоров`я. Ці обставини підтверджують відсутність будь-якого опору працівникам поліції. Враховуючи вищевикладене, представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Ястребова В.А., просила суд справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

Дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП, судом не встановлений.

Статтею 245 КУпАП передбачено, зокрема, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, який ставиться в провину ОСОБА_1 , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП передбачає умисну форму вини.

Нормами ч. 1 ст. 266 КУпАП визначено, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 2-4 вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Так, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3, 4 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Разом з тим, поліцейським до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог Інструкції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

З долученого до справи поліцейським відеозапису вбачається, що у порушення вимог п. 2-4 Інструкції ознаки наркотичного сп`яніння поліцейським фактично не встановлювалися і ОСОБА_1 не повідомлялися, без жодних мотивувань та обґрунтувань йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, навіть не зважаючи на це, як встановлено в ході судового розгляду, водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 266 КУпАП проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, у п. 6 розділу І вищезазначеної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з положеннями п. 7, 8 розділу ІІІ цієї Інструкції: проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, т.в.о. командира роти № 2 БПП в м. Бориспіль лейтенантом поліції Єгоровим Є.О. зазначено, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В той же час, із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських БПП в місті Бориспіль УПП у Київській області, який міститься у матеріалах справи, вбачається, що 08.05.2020 року ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я, а саме: КНП ББЛІЛ БМР, для проходження огляду на стан сп`яніння. По прибуттю до медичного закладу медичний огляд ОСОБА_1 лікарями не проводився, і останньому відразу надали ємкість для здачі біологічного виділення з організму (сечі) для проведення лабораторного дослідження. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 намагався здати вказані біологічні зразки, але не зміг через фізіологічні особливості. В той же час, твердження ОСОБА_1 про неможливість здачі біологічних середовищ, а саме зразків сечі через фізіологічні особливості під час проведення обстеження залишились не спростованими. При цьому, на відеозаписі чітко зафіксовано, що будь-яких альтернативних засобів дослідження, окрім здачі зразків сечі, водієві запропоновано не було. Це в свою чергу вказувало на те, що водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, однак через фізіологічні показники не мав можливості, здати зразок сечі.

Так, пунктами 12, 13 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

З огляду на викладене, необхідно зробити висновок, що відбір зразків крові є завершальною стадією, яка застосовується лише у випадку, якщо інші зразки біологічних середових є недосяжними.

При цьому, особа, яка притягується до адміністративної, ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що він самостійно просив у працівників поліції пройти огляд сп`яніння, в інший спосіб, зокрема шляхом здачі крові, на що йому було відмовлено. Вказані пояснення повністю узгоджуються із відомостями, зафіксованими на відеозаписі із нагрудних камер поліцейських.

Також, переглядаючи в ході судового розгляду відеофіксацію правопорушення, долучену до протоколу, однозначно слідує, що у медичному закладі ОСОБА_1 , окрім запропонованих досліджень зразків сечі, можливість використання інших об`єктів біологічного середовища людини не пояснювалось та ОСОБА_1 навіть не пропонувалось їх здати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що медичний огляд на вставлення стану наркотичного сп`яніння був неповний, проведений упереджено без роз`яснення прав досліджуваній особі.

При цьому, суд проаналізувавши письмові пояснення свідків, які містяться у матеріалах справи, не приймає їх до уваги, оскільки вони суперечать відомостям, що містяться на відеозаписі, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на встановлення факту сп`яніння.

Також, суд відкидає посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 08.05.2020 р., рапорт капітана поліції від 08.05.2020 р. та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 08.05.2020 р., що долучені до протоколу про адміністративні правопорушення, оскільки ними не підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке настає згідно ст. 130 КУпАП.

Інших достатніх доказів, які би спростували пояснення ОСОБА_1 , працівниками поліції не надано.

Таким чином, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я, не відповідають об`єктивній істині та суперечать фактичним обставинам встановленим судом. Докази провини особи, яки притягається до адміністративної відповідальності долучені до протоколу, не відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки із відеозапису слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, але в силу свої фізіологічних особливостей не зміг надати необхідну кількість біологічного матеріалу для проведення дослідження, однак не зважаючи на це, працівниками поліції не було дотримано вимоги Інструкції щодо порядку проведення обстеження на стан сп`яніння, оскільки будь-яких альтернативних засобів дослідження, окрім здачі зразків сечі, водієві запропоновано не було.

Так, неможливість надати біологічні зразки, що є предметом дослідження для проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, зокрема сечі, не свідчить про відмову водія від проходження медичного огляду. Навпаки в Інструкції передбачені альтернативні засобів дослідження, шляхом відібрання інших біологічних зразків у особи або здачі крові, які ОСОБА_1 не були роз`яснені та не були запропоновані.

З огляду на це, суддя приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведене свідчить, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 294514 від 08.05.2020 р., щодо відмови ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, в присутності двох свідків, не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищезазначеними та перевіреними судом доказами.

Ці обставини в сукупності вказують про порушення працівниками поліції, під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення ч. 1 за ст. 130 КУпАП, законодавчо врегульованого порядку організації та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння та фіксації факту відмови водія від проходження такого огляду.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про не доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 294514 від 08.05.2020 р., суперечать фактичним обставинам справи, а тому даний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , складений поліцейським без врахування та належної перевірки всіх обставин справи.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлено, що "факт" відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не доведений належними засобом доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, також не знайшла свого підтвердження, та склад даного адміністративного правопорушення, судом не встановлений, виходячи із наступного.

Так, стаття 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2011 №10-рп/2011 р. зазначено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

З даної норми випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані.

При цьому суддя звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від опору, який проявляється в активній протидії, яка перешкоджає нормальній діяльності працівників поліції. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В той же час, у протоколі про адміністративне правопорушення серія АА № 058295 від 08.05.2020 року, не конкретизовано суть правопорушення, а саме не зазначено яким нормативним актом передбачено законність розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, оскільки ст. 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону, та в чому конкретно полягала злісна непокора гр. ОСОБА_1 такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Дії, які згідно протоколу про адміністративне правопорушення вчиняв ОСОБА_1 , без зазначення законного розпорядження чи вимоги поліцейського, не становлять собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП України.

Ці обставини свідчать про те, що інспектором поліції не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки фабула даного правопорушення не конкретизована, не розкрито її зміст в повному обсязі, фактично відсутній виклад саме злісної непокори законному розпорядженню працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Також, відповідно до вимог ст. 30, 31 Закону України "Про національну поліцію", поліція вживає превентивні заходи, якими, серед іншого є: зупинення транспортного засобу, вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території та які вживаються, відповідно, якщо, зокрема, існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір кримінальне чи адміністративне правопорушення, для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення.

Проте до матеріалів справи, поліцейськими патрульної поліції не були надані підтверджені підстави для вимоги залишити ОСОБА_1 транспортний засіб, які свідчили б про наявність підстав вважати, що він вчинив або має ннамір вчинити правопорушення або, які б мали на меті забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров`я людей, для збереження та фіксації слідів правопорушення, що вказує на безпідставність вимог поліцейських до ОСОБА_1 .

Так, з досліджених в судовому засіданні відеозаписів з місця події вбачається, що вимога поліцейського ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити транспортний засіб була адресована останньому, у зв`язку з тим, що він помітив у автомобілі предмет схожий на зброю.

Разом з тим, в судовому засіданні зазначені обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що в автомобілі "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_3 , знаходився предмет схожий на зброю, і навпаки вказані твердження т.в.о. командира роти № 2 БПП в м. Бориспіль лейтенанта поліції Єгорова Є.О. повністю спростовуються матеріалами справи, а саме: відеозаписом з місця події, з якого чітко видно (а.с.4), що в салоні автомобіля будь-які предмети ззовні схожі на зброю відсутні; протоколом КХ № 002202 про адмістративне затримання ОСОБА_1 від 08.05.2020 року, відповідно до якого у затриманого будь-які речі не вилучались, а також листом, за підписом т.в.о. заступника командира БПП в місті Борисполі УПП у Київській області, № 23аз/41/40/2103-2020 від 19.05.2020, про надання інформації, наданого на адвокатський запит адвоката Ястребової В.А., та приєднаного до матеріалів справи за клопотанням адвоката, з якого вбачається, що в автомобілі марки "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_3 , предметів, схожих на зброю, виявлено не було. Ці обставини в сукупності свідчать про те, що працівниками поліції не доведено законність своїх вимог, висунутих до ОСОБА_1 , щодо необхідності залишити транспортний засіб, в даному випадку.

Крім того, як вбачається із відеозапису (а.с.4) працівники поліції, відкривши водійські двері, де перебував ОСОБА_1 , не попередивши заздалегідь ОСОБА_1 про застосування фізичної сили та спеціальних засобів, не довівши до його відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи, застосували відносно нього заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, а саме: металеві кайданки. При цьому на даних відеозаписах чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 будь-яких дій, які б давали підстави працівникам поліції застосувати до нього фізичну силу або металеві кайданки, не вчиняв.

При прийнятті рішення суд також приймає до уваги, що відповідальність за ст.185 КУпАП настає не у разі простого невиконання законної вимоги працівника поліції, а у випадку злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського.

Таким чином, оцінюючи вищевказані докази в сукупності суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не були заявлені до ОСОБА_1 наполегливі, неодноразові законні розпорядження, передбачені чинним законодавством України, від виконання яких останній відмовився, оскільки не підтверджені відомості про наявність законних та обґрунтованих підстав для висунення працівниками поліції ОСОБА_1 вимоги залишити транспортний засіб, у відповідності до вимог чинного законодавства.

З урахуванням вищезазначене, суддя приходить до висновку, що пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в повній мірі узгоджуються з даними відеозаписів з місця події, а також з іншими матеріалами справи, що вказує на їх об`єктивність та правдивість.

З огляду на фактичні обставини, встановлені під час судового дослідження матеріалів адміністративної справи, суддя приходить до висновку, про відсутність законних (таких, що ґрунтуються на законі) розпоряджень та вимог з боку працівників поліції, а отже відсутня і злісна непокора законним вимогам працівника поліції під час виконання ним службових обов`язків. Тому вина ОСОБА_1 у порушенні вимог ст. 185 КУпАП, не знайшла свого підтвердження у зібраних та досліджених судом в судовому засіданні доказами, та повністю спростовується матеріалами справи.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, визначених ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених даними статтями.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 185, 245, 251, 254, 256, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк