Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2711/20
Номер провадження: 33/812/192/20 Головуючий суддя апеляційного суду Т.В. Крамаренко
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі:

судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Трушнікова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287304 від 09 травня 2020 року, 26 квітня 2020 року о 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольцваген пасат, держаний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку № 611 від 26 квітня 2020 року, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, судом першої інстанції розглянуто справу без його участі, чим позбавлено його права на доступ до правосуддя.

Стверджує, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності Заводським районним судом м. Миколаєва є незаконним та проведений з порушенням положень ст.276 КУпАП.

Звертає увагу, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287304 від 09 травня 2020 року складеному відносно нього вбачається, що місцем вчинення правопорушення є вул. Нікольська, 29, м. Миколаєва, що територіально відноситься до Центрального району м. Миколаєва, крім того ним було подано клопотання про передачу справи для розгляду за місцем вчинення правопорушення, однак не зважаючи на положення ст. 276 КУпАП щодо альтернативної підсудності справу передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва, якому він не довіряє.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Трушнікова М.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287304 від 09 травня 2020 року, 26 квітня 2020 року о 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольцваген пасат, держаний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку № 611 від 26 квітня 2020 року, чим порушив вимоги п. 2,9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Згідно пункту 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до пункту 4 розділу І вказаної інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За такого, а також, враховуючи обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини (пункт 7 розділу ІІІ зазначеної вище інструкції), водій у разі незгоди з виявленими у нього співробітником поліції ознак та, відповідно, таким станом (перебування у стані наркотичного сп`яніння), має пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Як встановлено судом, водій погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку.

Згідно висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру № 611 від 26 квітня 2020 року, водій ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.2).

Факт проходження водієм ОСОБА_1 медичного огляду в МОНД також підтверджено відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.5).

Заперечення як щодо законності даного висновку так і щодо взагалі перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння апеляційна скарга не містить.

Вказані докази свідчать, що водій ОСОБА_1 в порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом 26 квітня 0 9 год. 45 хв. в стані наркотичного сп`яніння, тобто суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 визначенні його виду та розміру, суддею першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав в зв`язку з тим, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справу, у зв`язку з чим суд першої інстанції справу розглянув без його участі, є неприйнятними, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доставку 20 травня 2020 року о 11 год. 26 хв. SMS повідомлення щодо документу «Судова повістка повідомлення про виклик його в судове засідання на 27 травня 2020 року о 08 год. 30 хв.». Номер телефону на який було направлено судом вказано особисто ОСОБА_1 (а.с.11). Номер телефону на який судом було направлено вказане SMS повідомлення, був зазначений ОСОБА_1 власноручно в повідомленні про запрошення його до підрозділу патрульної поліції, також цей номер телефону зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, ОСОБА_1 зазначаючи даний номер телефону знаючи про те, що в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва на розгляді перебуває відносно нього справа про адміністративне правопорушення, об`єктивно міг і повинен був знайти можливість прийняти участь в його розгляді, а не сформувати своєю поведінкою думку суду про намагання затягнути розгляд провадження до закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, в межах яких може бути накладено адміністративне стягнення.

Європейський суд з прав людини в рішенні «В`ячеслав Корчагін проти Росії» виходить з того, що попри не отримання особою судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Так, особу було повідомлено поштою за адресою. Останній отримував всі виклики до суду, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення. То ж йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Особа також могла стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч.1 ст. 286 КУпАП, ч.6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки неявка правопорушника нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Також, що судом апеляційної інстанції поновлено право особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на захист, а тому постанова суду першої інстанції з підстав, того, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції або ж його присутність в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення правил підсудності при розгляді даної справи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

При цьому, відповідно до змісту статті 257 КУпАП, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначається особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, яка після його складання, направляє матеріали справи до органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 КУпАП», роз`яснено судам, що у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність, питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи місцем проживання ОСОБА_1 є кв. №7, розташована АДРЕСА_2 що територіально віднесено до Заводського району м. Миколаєва та є територією Заводського районного суду м. Миколаєва.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 276 КУпАП щодо можливості застосування альтернативної підсудності, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення правил підсудності при розгляді даної справи є необґрунтованими.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Між тим під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його представник надали пояснення про те, що 26 квітня 2020 року ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

У зв`язку з чим апеляційним судом були допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що 26 квітня 2020 року під час поїздки з Центрального ринку в м. Миколаєві до Великої Коренихи за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , ОСОБА_1 займав переднє пасажирське місце. На вул. Нікольській, коли підійшли працівники поліції, транспортний засіб був у неробочому стані у зв`язку з технічними несправностями, а ОСОБА_1 перебуваючи за кермом лише допомагав ОСОБА_2 лагодити авто.

Свідок ОСОБА_4 , який був допитаний апеляційним судом, повідомив, що є працівником Управління патрульної поліції в Миколаївської області, 26 квітня 2020 року, разом з іншим працівником поліції ОСОБА_5 чергував на перехресті вул. Нікольській та Пушкінській в м. Миколаєві. Під час чергування ним особисто було зупинено транспортний засіб, яким керував саме ОСОБА_1 та у якого він запитав посвідчення водія. У зупиненому автомобілі перебували пасажири, а саме чоловік похилого віку на передньому пасажирському місці та жінка на задньому сидінні автомобіля. Під час перевірки посвідчення водія, у нього виникла підозра, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки зіниці ока не реагували на світло, а також була наявна блідість обличчя. Коли запропоновували водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд, останній надав згоду та не заперечував факту керування ним автомобілем. Також, не заперечував вказаного факту й інший пасажир чоловік похилого віку. Про те, що транспортний засіб на час зупинки знаходився у несправному стані йому не було відомо. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Жодних підстав, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази, є сумнівними та неправдивими, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи, у повному обсязі відтворюють дійсну картину подій та підтверджують причетність водія ОСОБА_1 до вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки їх пояснення не узгоджуються з іншими доказами, не відповідають дійсним обставинам справи, а крім того ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 , що може свідчити про його особисту зацікавленість.

Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

До того ж, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час зупинки та складання протоколу щодо оскарження таких дій та його результатів.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко