Справа № 739/379/20
Провадження № 33/801/524/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Покоєвича А.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, адвокат Покоєвич А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист; ОСОБА_1 не знав про встановлення йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; судом порушено строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений про дату і час розгляду справи, а про існування постанови його захисник дізнався 12.06.2020 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, апеляційний суд вважає, що пропущений строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

З матеріалів справи слідує, що постанову Вінницьким міським судом Вінницької області винесено 03.06.2020 (а.с.33) та згідно супровідного листа від 04.06.2020 направлено на адресу ОСОБА_2 (а.с.34).

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримано 19.06.2020 (а.с.37) та апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 22.06.2020 (а.с.50).

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу протягом трьох днів з моменту отримання копії постанови, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2020 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним в разі, коли особа, знаючи, що її обмежили в праві керування, керує транспортним засобом, отже робить це свідомо.

Однак, в даному випадку не можна говорити про наявність в діях ОСОБА_1 умислу в керуванні ним транспортним засобом при наявності тимчасового обмеження такого права, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №301536, постановою ВП № 49098151 заступника начальника Новгород-Сіверського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Ляшок О.Б. від 19.02.2018, карткою обліку адміністративного правопорушення та іншими матеріалами справи.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №301536, складеного поліцейським взводу №2 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції ОСОБА_3 , 12.03.2020 о 11 год. 00 хв. на автомобільній дорозі М-21, 244 км, СП «Махнівка», Вінницька область, Козятинський район, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 3307, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у керуванні транспортними засобами.

У протоколі зазначено, що таке обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 встановлено поставною виконавця Сосницького районного відділу ДВС в Чернігівській області від 04.04.2019, виконавче провадження №49098151.

Однак, постанова виконавця від 04.04.2019 Сосницького районного відділу ДВС в Чернігівській області, про яку йде мова в протоколі, в матеріалах справи відсутня.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано іншу постанову заступника начальника Новгород-Сіверського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області Ляшок О.Б. у виконавчому провадженні №49098151 від 19.02.2018.

Вказані розбіжності залишені судом першої інстанції поза увагою.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 пояснив, що він не знав про встановлені щодо нього обмеження у керуванні транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час оформлення справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа Національної поліції не долучила постанови, про яку йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення із встановленим щодо правопорушника обмеженням, а також доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було відомо про встановлене щодо нього обмеження саме постановою виконавця від 04.04.2019.

Суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 280 КУпАП не встановив обставини по справі, які б стверджували про вину (прямий чи непрямий умисел) ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а відтак у суду не було належних та допустимих доказів для встановлення вини ОСОБА_1 .

Помилковими є твердження апелянта про порушення судом першої інстанції строків притягнення до адміністративно відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 12.03.2020, а оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 03.06.2020, тобто в межах визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення (в даному випадку строк накладення адміністративного стягнення - до 12.06.2020).

З урахуванням зазначеного, оскаржувана постанова суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало