Провадження № 33/4820/464/20
Справа № 674/410/20 Головуючий в 1-й інстанції Волкова О. М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року м.Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючого-судді Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника Мельникової А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Мельникової А.В. на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 02 квітня 2020 року о 17 год. 30 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці 11 М 234+700 керував автомобілем ЗАЗ -110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» ARAM-3549 на місці зупинки в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (а) Правила дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мельникова А.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням законодавства, яка ґрунтується на припущеннях, оскільки докази які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Вказує, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд в лікарні та належним чином спростувати покази приладу «Драгер», про те працівники поліції відмовили. Зазначає, що поліцейські транспортний засіб не вилучали та дозволи ОСОБА_1 в подальшому керувати автомобілем. Суд за наявності клопотання про відкладення слухання справи, розглянув справу у відсутність захисника та ОСОБА_1 , який на той час перебував на лікуванні, чим позбавив можливості його скористатись правовою допомогою та надати пояснення. Також, суд першої інстанції в постанові суду не відобразив низку клопотань по справі, а свідчення свідка ОСОБА_2 слід сприймати критично. Вказує, що працівники поліції не надали жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказану постанову було отримано 29 червня 2020 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримував подану апеляційну скаргу, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник не були присутні в засіданні суду першої інстанції 25 червня 2020 року, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відомості про вручення копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 адвокат Мельникова А.В. отримала лише 29 червня 2020 року. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим захиснику слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 02 квітня 2020 року був складений начальником СРПП Дунаєвецького ВП, того ж дня, о 17 год. 30 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці 11 М 234+700, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ -110307, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння засвідчено у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» ARAM-3549, чим порушив п. 2.9 (а) Правила дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень (а.с.2).

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах (а.с. 4).

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_1 , свідків (а.с. 5,6) працівниками поліції зазначено, що огляд проводився в зв`язку з наявністю запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, не чітка мова, почервонінням обличчя. ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп`яніння (покази тесту 1,89 %о). Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_1 , засвідчивши ці обставини своїм підписом у акті огляду, роздруківці спеціального технічного приладу та у протоколі, що спростовує доводи захисника про те, що ОСОБА_1 незгодний був з результатами огляду та бажав пройти огляд в медичному закладі. Доводи апелянта про неповне з`ясування судом таких обставин не приймаються до уваги, зважаючи на встановлений факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

На переглянутому в судовому засіданні відеозаписі зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки відповідно до вимог законодавства. Також з відео вбачається, як працівник поліції роз`яснював ОСОБА_1 право пройти огляд і в медичному закладі, якщо він не згідний із результатами приладу «Драгер». ОСОБА_1 спочатку не погоджувався із результатом огляду та виявив бажання проїхати до медичного закладу, проте в подальшому водій відмовився від огляду в медичному закладі та погодився із результатом огляду проведеного на місці зупинки, за результатами якого було складено відповідні процесуальні документи, тому протилежні доводи апелянта не можуть бути враховані.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, чим позбавив ОСОБА_1 можливості прийняти участь у справі та надати пояснення, а також на отримання належного захисту та правової допомоги, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Твердження апелянта, що в день слухання справи (25 червня 2020 року) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні та не міг з`явитися в судове засідання, не можуть слугувати підставою для скасування судом постанови, позаяк ОСОБА_1 надсилаючи клопотання про відкладення розгляду, в зв`язку із його хворобою, не надав суду першої інстанції підтверджуючих доказів того, що його хвороба перешкоджала його з`явленню в судове засідання.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник неодноразово подавали до суду клопотання про відкладення слухання справи, які суд першої інстанції задовольняв та відкладав розгляд справи на інші дати.

В випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не прибула у судове засідання, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Доводи апелянта, що свідчення свідка ОСОБА_2 слід сприймати критично, не можуть бути враховані, позаяк суперечать фактичним обставинам справи. Необхідності у виклику та допиту свідків, під час апеляційного розгляду не встановлено, позаяк процедура проходження ОСОБА_1 огляду в присутності двох свідків зафіксовано на відеозаписі, переглянутому під час апеляційного розгляду.

Відсутність в провадженні даних про вилучення транспортного засобу чи відсторонення водія від керування транспортним засобом свідчить, на переконання апеляційного суду, лише про незазначення таких даних у протоколі та не вказує на наявність підстав для закриття провадження з підстав, про які вказує захисник в апеляційній скарзі.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження постанови Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 25 червня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний