КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2111/2020 Постанова винесена суддею Зотько Т.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн).

Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнено.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 05 лютого 2020 року о 13 год. 25 хв. в м. Києві, по вул. Лаврухіна, 4 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування матеріального закону, просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року скасувати, а провадження в справі закрити.

За доводами ОСОБА_1 викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини ДТП не відповідають дійсним, оскільки його автомобіль «Toyota» був припаркований на стоянці для автомобілів біля ТРЦ і не рухався, що підтверджується схемою ДТП, а зіткнення допустила водійка автомобіля «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 , яка рухалася по вул. Лаврухіна і зачепила його автомобіль.

На думку апелянта, суд безпідставно не врахував його пояснення щодо обставин ДТП, а посилання в постанові на те, що рух автомобіля заднім ходом зафіксовано камерами ТРЦ «Район» не ґрунтується на матеріалах справи, до яких фото-відеофіксація не додана. При цьому пояснення ОСОБА_2 є неправдивими і не можуть враховуватись судом, оскільки остання за відсутності рішення суду отримала страхове відшкодування.

Крім того, як стверджує ОСОБА_1 , в результаті ДТП жоден автомобіль не отримав механічних пошкоджень. З цього приводу в протоколі вказана неправдива інформація, а в матеріалах справи відсутні докази, які б доводили такі обставини, експертні дослідження не проводилися, кошторис та акти виконаних робіт не надавалися.

Вважає також неправомірними дії інспектора поліції щодо вилучення у нього посвідчення водія та щодо складання відносно нього протоколу за ст. 124 КУпАП з огляду на те, що поліцейському та суду були надані страхові поліси про страхування автомобілів, проте під час розгляду справи не були враховані положення примітки до ст. 124 КУпАП, за змістом яких особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". В цьому аспекті апелянт також звертає увагу на те, що він та водійка ОСОБА_2 не мали взаємних претензій щодо імовірних механічних пошкоджень у зв`язку з їх відсутністю та не скористалися правом спільно скласти європротокол і повідомити про цю пригоду відповідно до вказаного Закону у зв`язку з відсутністю виконання такої дії.

За наведених обставин, на думку ОСОБА_1 , висновок суду про вчинення ним адміністративного правопорушення ґрунтується на припущеннях і неправдивих свідченнях поліцейського та іншої учасниці ДТП, а в справі відсутні докази його вини. При цьому суд позбавив його права на захист, оскільки розглянув справу у його відсутність та відсутність його адвоката.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання після оголошеної перерви, яка була пов`язана з необхідністю розгляду заяви про відвід судді, не прибули,клопотання про відкладення розгляду справи не подали, а тому їх неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_2 щодо апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі дотримався вказаних норм закону та правильно застосував норми матеріального закону.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП було здійснено у відсутність ОСОБА_1 . Але з матеріалів справи вбачається, що суддя місцевого суду належним чином повідомив його про дату і місце розгляду справи. З огляду на клопотання ОСОБА_1 від 23 березня 2020 року відклав її розгляд спочатку на 01 квітня 2020 року, а далі на 04 травня 2020 року та розглянув справу 04 травня 2020 року без участі ОСОБА_1 , дотримавшись при цьому вимог ст. 268 КУпАП. Отже, доводи ОСОБА_1 про порушення його процесуальних прав суперечать матеріалам справи. До того ж в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 реалізував усі свої процесуальні права в обраний ним спосіб.

З матеріалів провадження також слідує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду дослідив письмові пояснення ОСОБА_1 , долучені до протоколу та подані в суді, опитав з приводу обставин ДТП водійку ОСОБА_2 та з урахуванням письмових доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 10.9 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

За змістом п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Висновок судді місцевого суду в постанові про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доводиться даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 068172 від 05 лютого 2020 року (а.с. 2); у схемі місця ДТП, в якій, окрім іншого, відображено: ділянку дороги, на якій сталась ДТП, кінцеве положення автомобілів після контактування між ними, механічні пошкодження транспортних засобів, зокрема, автомобіль «Toyota» має пошкодження заднього бамперу, а в автомобілі «Део Ланос» пошкоджені лакофарбове покриття, заднє праве крило та задній бампер (а.с. 3); у поясненнях ОСОБА_2 (а.с. 5).

Наведені докази, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, у сукупності та взаємозв`язку між собою спростовують пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що його автомобіль взагалі не рухався та водійка ОСОБА_2 під час руху пошкодила бампер його автомобіля, а тому суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 щодо механізму розвитку ДТП.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що взагалі була відсутня подія ДТП, є непереконливими.

Факт зіткнення автомобілів, перш за все, доводиться даними, які свідчать про отримання транспортними засобами механічних пошкоджень внаслідок контактування між собою. Характер та локалізацію механічних пошкоджень зафіксовано у схемі місця ДТП, яка складалася за участі водіїв - учасників ДТП та без будь-яких застережень підписана в тому числі ОСОБА_1 , отже доводи останнього щодо відсутності жодних пошкоджень автомобілів спростовуються доказами у справі.

Разом із цим, на схемі місця ДТП в кінцевому положенні після зіткнення, яке відбулося на проїзній частині дороги вул. Лаврухіна в м. Києві, автомобіль «Toyota» розташований на паркувальному майданчику під кутом відносно напрямку руху автомобіля «Део Ланос», а його задня частина дещо виходить на проїзну частину. При цьому характер та локалізація механічних пошкоджень автомобіля «Део Ланос» (пошкоджені лакофарбове покриття заднього правого крила та задній бампер) дають підстави для висновку про те, що отримані такі пошкодження були не внаслідок маневрування автомобіля «Део Ланос», а внаслідок руху заднім ходом автомобіля «Toyota», водій якого розпочав виїзд на проїзну частину дороги, не переконавшись в тому, що він не створює небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, а саме водійці автомобіля «Део Ланос», яка рухалась по проїзній частині вул. Лаврухіна в крайній правій смузі свого напрямку руху.

Оскільки пояснення ОСОБА_2 щодо фактичних обставин події ДТП узгоджуються з даними схеми місця ДТП та протоколу про адміністративне правопорушення, у судді місцевого суду не було підстав не брати їх до уваги.

До того ж під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_2 до провадження були долучені світлини з місця ДТП, де зображені транспортні засоби після зіткнення та механічні пошкодження автомобіля «Део Ланос» внаслідок ДТП і такі додаткові докази повністю узгоджуються як з позицією ОСОБА_2 , так і з іншими письмовими доказами.

Відсутність в матеріалах справи відеозапису події ДТП з камер ТРЦ «Район», про які згадувала ОСОБА_2 у своїх первинних поясненнях, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки суддя місцевого суду надав оцінку в постанові виключно тим доказам, які безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а такий відеозапис до протоколу не долучався та ніхто не порушував питання щодо витребування, долучення до справи або дослідження додаткових доказів. До того ж слід зазначити, що в справі достатньо доказів для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а питання, пов`язані з відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортних засобів, за наявності спору щодо розміру такої шкоди повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 щодо впливу на працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, третьої особи є припущенням, бо не ґрунтуються на жодних об`єктивних даних, а прийнявши рішення про тимчасове вилучення у ОСОБА_1 посвідчення подія, працівник уповноваженого підрозділу діяв в межах своїх повноважень у відповідності з вимогами ст. 265-1 КУпАП.

Посилання апелянта на примітку до ст. 124 КУпАП не заслуговує на увагу, оскільки на місці ДТП її учасники не скористались своїм правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а навпаки повідомили працівникам поліції щодо факту порушення ПДР України, а сама по собі наявність у водіїв страхових полісів не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що рішення судді місцевого суду про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, отже судове рішення, як постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з урахуванням вимог

ст.ст. 23, 33, 124 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що під час апеляційного перегляду постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року не встановлено правових підстав для її скасування та закриття провадження в справі, як про це просить ОСОБА_1 , апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн) - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко