ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, займав посаду оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехоплення радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2550 грн.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 22 травня 2020 року в період з 09.00 год. до 14.40 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд в умовах особливого періоду, чим порушив вимоги ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Звертає увагу, що в постанові невірно вказаний день вчинення адміністративного правопорушення 22.05.2020, у вчиненні якого його визнали винним. Вказує, що він був відсутній на службі з 09 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. 22.06.2020 р., а не 22.05.2020 р., як про це зазначено у постанові.

Пояснює, що в цей день він протягом вказаного інтервалу часу був відсутній на території в/ч НОМЕР_1 з поважної причини: у зв`язку з необхідністю поїздки до Миколаївського апеляційного суду (за викликом суду) на розгляд його апеляційної скарги на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 травня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Зазначає, що в судовому засіданні він пояснював, що дозвіл на поїздку до апеляційного суду без встановлення будь-яких часових обмежень 22 червня 2020 року йому надав тво командира радіобатальйону в/ч НОМЕР_2 майор ОСОБА_2 .

Вказує, що перенесення розгляду апеляційної скарги мало місце за його клопотанням у зв`язку з неспроможністю його захисника - адвоката Федорова Є.Г., бути присутнім при розгляді апеляційної скарги. Стверджує, що факт його невідвідування того дня приміщення апеляційного суду мав місце виключно у зв`язку з тим, що під час його слідування до апеляційного суду, при телефонному спілкуванні з працівником апарату суду, йому повідомили, що розгляд апеляційної скарги суддею призначено на інший день.

Пояснює, що він звертався до оператора компанії «Vodafon», із запитом щодо надання інформації про визначення місця перебування його мобільного пристрою під час телефонної розмови з працівником апарату апеляційного суду, але отримав відповідь, що така інформація надається лише на запити правоохоронних органів та суду. На думку апелянта, висновки судді про те, що він перебував за межами Миколаївської області, є недоречно надуманими та можуть бути спростовані інформацією компанії «Vodafon» щодо місця перебування його мобільного телефону 22.06.2020 р.

Також додає, що протокол про адміністративне правопорушення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тоді як протокол був складений 24.06.2020 р. Але ці доводи суддею взагалі були залишені без будь-якої правової оцінки.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив до наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення А3767 №12 від 24.06.2020 р. та зібраними по справі доказами.

Але, з даними висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 визнаний винним в самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 172-11 КУпАП.

Необхідною умовою притягнення особи за вказане адміністративне правопорушення є встановлення факту вчинення нею в умовах особливого періоду, зокрема, самовільного залишення військової частини.

Суб`єктами адміністративного правопорушення за вказаною статтею є військовослужбовець строкової служби, військовослужбовець (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаний або резервіст.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення А3767 №12 від 24.06.2020 р., молодший сержант ОСОБА_3 з 18.09.2018 р. проходив військову службу за контрактом на посаді оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехоплення радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2018 р. (а.с. 22). Тобто ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення А3767 №12 від 24.06.2020 р., військовослужбовець служби за контрактом молодший сержант 22.06.2020 р. в період з 09.00 год. до 14.40 год. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд в умовах особливого періоду (а.с. 1-4).

Проте, наведені у протоколі обставини про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені у цьому протоколі. Зазначив, що самовільно не залишав військову частину НОМЕР_1 .

В письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що о 08:00 год. 22.06.2020 р. він виїхав з тимчасового місця проживання у Корабельному районі м. Миколаєва, оскільки був викликаний до Миколаївського апеляційного суду. Вказав, що на маршрутне таксі він чекав приблизно 40 хвилин, оскільки у зв`язку з введенням карантинних обмежень, до салону маршрутних таксі впускали обмежену кількість пасажирів. Коли він все ж таки потрапив до маршрутного таксі, то зрозумів, що в суд вчасно не встигне. У зв`язку із чим, він зателефонував до апеляційного суду та повідомив про своє запізнення на засідання. Коли він вже майже дійшов до суду, йому зателефонували та повідомили, що судове засідання у його справі перенесено на 24.06.2020 р. Після чого він одразу ж повернувся на зупинку громадського транспорту та знов зіткнувся з проблемою потрапити до маршрутного таксі у зв`язку з карантинними обмеженнями. Пояснив, що оскільки він їхав до суду у цивільному одязі, то перед тим як поїхати до військової частини, він спочатку заїхав додому, щоб передягтися. Це було приблизно о 12:30 год. Коли він привів свій зовнішній вигляд в порядок, то відразу пішов на зупинку маршрутного таксі, щоб поїхати до військової частини НОМЕР_1 . Не встигнувши на маршрутне таксі, що відправлялось о 13:30 год., він збирався телефонувати командиру роти, але в цей час йому зателефонував молодший сержант ОСОБА_4 , щоб дізнатись де він зараз знаходиться. Він пояснив, що приїде до військової частини на наступному маршрутному таксі о 14:00 год., а ОСОБА_4 сказав, що доповість цю інформацію т.в.о. командира майору ОСОБА_2 , що він і зробив. Пояснив, що коли він приїхав до військової частини, він одразу доповів про своє прибуття.

Також додав, що до цього він телефонував ротному та повідомляв що надзвичайних ситуацій з ним не сталося та ніяких протиправних дій, які суперечать закону, він не вчиняв.

В суді першої інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що у нього склалися неприязні відносини з командуванням військової частини, а тому його безпідставно переслідували за надуманими підставами.

Вказав, що за одним із протоколів про адміністративне правопорушення, він був визнаний винним у тому, що самовільно залишив військову частину 04 березня 2020 року. Проте, він залишив військову частину, щоб поїхати до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, для подання заяви про вчинення командуванням частини злочинів відносно нього. Судом він визнаний винним за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, але був незгоден з цим, і подав апеляційну скаргу, розгляд якої був призначений в Миколаївському апеляційному суді на 22 червня 2020 року. Пояснив, що напередодні він повідомив керівника військової частини про судове засідання, і отримав від нього дозвіл на неприбуття до військової частини зранку наступного дня, і йому було надано дозвіл на явку до суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав пояснення, які є аналогічними письмовим поясненням, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім того, пояснив, що був викликаний до суду на 9 годину 22.06.2020 р. Оскільки запізнювався, спочатку зателефонував секретарю судді о 09:01, потім за номером телефону стаціонарним, до канцелярії, о 09:02 (номер надала секретар). При цьому, він повідомив, що запізнюється, а також його адвокат не зможе з`явитися, оскільки перебуває в м. Одесі. Надалі, перебуваючи вже поблизу суду, з номеру телефону суду о 09:25 йому зателефонував секретар та повідомив, що розгляд справи перенесено на 24.06.2020 р., а тому він дійсно не відвідував будівлю суду, а повернувся спочатку додому, а потім негайно направився до військової частини, куди прибув о 14:40. Оскільки він рухався на маршрутному таксі, та враховуючи значну відстань від суду до військової частини, пояснив, саме чому такий проміжок часу був витрачений на повернення до в/ч.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він з дозволу командира та з поважних причин був відсутній на службі, підтверджуються письмовими поясненнями т.в.о. командира батальйону ОСОБА_2 , з яких слідує, що 19.06.2020 р. до нього звернувся молодший сержант ОСОБА_1 з проханням надати йому час 22.06.2020 р. для знаходження у Миколаївському апеляційному суді на слуханні його справи.

22.06.2020 р. о 14:00 годині під час перевірки особового складу з`ясувалося, що ОСОБА_1 відсутній у строю. По прибуттю до військової частини біля 14:40 год. ОСОБА_1 пояснив, що слухання його справи у апеляційному суді перенесено на іншу дату, оскільки він запізнився на засідання.

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 при викладені обставин адміністративного правопорушення зазначено, що дійсно, ОСОБА_1 повідомив майора ОСОБА_2 про дату та час засідання суду, та отримав згоду на присутність у судовому засіданні.

В матеріалах справи міститься лист Миколаївського апеляційного суду від 23.06.2020 р. та телефонограма, що надійшла до суду 22.06.2020 р., з яких слідує, що ОСОБА_1 зателефонував до канцелярії суду та просив перенести на пізніший час розгляд його апеляційної скарги, що був призначений на 09:00 годину 22.06.2020 р.

Крім того, в телефонограмі зазначено причина неявки: перебування ОСОБА_1 у м. Одесі.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував, що він знаходився у м. Одесі. Пояснив, що в м. Одесі перебував його захисник, який теж не встигав вчасно приїхати на судове засідання. Тому він зателефонував до суду та попросив перенести розгляд справи на пізніший час. Стверджує, що працівник суду невірно його зрозумів, оскільки він зазначав не про своє перебування у м. Одесі, а про перебування захисника.

Зазначені твердження апелянта не спростовані.

Натомість, пояснення ОСОБА_1 з приводу подій, що відбувалися 22.06.2020 р. є логічними, послідовними та узгоджуються з доказами, наданими ним до суду.

Так, як слідує з доданих до апеляційної скарги роздруківок вхідних та вихідних дзвінків, що зроблені з мобільного телефону ОСОБА_1 , він о 09:01 год. 22.06.2020 р. зателефонував до секретаря судового засідання, яка запропонувала йому зателефонувати до канцелярії суду за номером (0512) 50-17-25. Відразу ж після завершення розмови, ОСОБА_1 зателефонував о 09:02 год. до канцелярії суду за вказаним номером, та повідомив, що бажає подати усне клопотання про перенесення розгляду справи.

Працівник апарату суду запропонував йому зателефонувати за номером телефону НОМЕР_3 , що він і зробив та за цим номером телефону прийняли його клопотання про відкладення розгляду справи о 09:03 год. 22.06.2020 р. О 09:25 год. 22.06.2020 р. йому зателефонували з номеру телефону НОМЕР_4 та повідомили про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Хоча ОСОБА_1 і не потрапив до будівлі апеляційного суду, але ж він був відсутній на службі 22.06.2020 р. з поважних причин, оскільки прямував до апеляційного суду, з дозволу командира батальйону ОСОБА_2 .

Як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 дійсно повідомляв у телефонному режимі, що запізнюється на призначений час. Підтверджено його доводи, що після його дзвінків до суду йому телефонували саме з апеляційного суду о 09:25 з повідомленням про перенесення розгляду справи.

Також є слушними доводи апелянта, що через значну відстань від місця проживання до апеляційного суду, а також відстані від суду до військової частини, з урахуванням роботи транспорту у період карантину, він зміг з`явився до військової частини лише о 14:40, в той же день, для проходження служби.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що є безпідставними висновки судді про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 .

Отже, є необґрунтованими висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), вчинене в умовах особливого періоду.

Тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294, КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя О.М. Фаріонова