ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6610/20 Головуючий в І інстанції: Рєпін К.К.
Провадження №33/819/305/20 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2020 року м. Херсон
Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., за участю захисників Тихоши С.М., Кисіля В.М., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та секретаря Джига С.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника адвоката Тихоши С.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2020 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2020 року, ОСОБА_1 19 квітня 2020 року близько 11:30 у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме вдарив її рукою по голові, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
24 липня 2020 року захисник адвокат Тихоша С.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що посилання суду І інстанції на відсутність вини у діях ОСОБА_1 є незаконними, у зв`язку із чим просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що у своїй постанові суд зазначає про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак в основу постанови поклав його покази про те, що він, захищаючись від удару його дружини ОСОБА_2 , відштовхнув її від себе, у результаті чого ОСОБА_2 впала і вдарилася головою та тулубом, проте всі інші належні та допустимі докази спростовує, зокрема, і висновок експерта.
Також зазначає, що суд І інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є передчасними та помилковими, що є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Крім того, зазначає, що приймаючи рішення про необхідність закриття провадження та не притягнення до відповідальності ОСОБА_1 в адміністративній справі, суд І інстанції, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП (усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені у постанові суду), не з`ясував та не взяв до уваги обставини наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Також, просить викликати та допитати в судовому засіданні у якості свідка лікаря судово-медичного експерта, який склав висновок № 232 від 21.04.2020 року.
Заслухавши пояснення захисника адвоката Тихоши С.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , потерпілу ОСОБА_2 на обґрунтування апеляційних вимог, захисника-адвоката Кисіль В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст.173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Так, згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії
АПР18 № 065588 від 19 квітня 2020 року, ОСОБА_1 19.04.2020 року близько 11 год. 30 хв., знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: вдарив рукою її по голові, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. (а.с.3). Також, згідно пояснень ОСОБА_1 , які він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що нецензурною лайкою не висловлювався, фізичною розправою не погрожував, а лише дав ляпаса.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 19.04.2020 року, вбачається, що остання звернулася із заявою про прийняття мір до її чоловіка ОСОБА_1 , який на протязі шести років неодноразово підіймав на неї руки у присутності спільних малолітніх дітей, виражався нецензурною лайкою в її бік, здійснював погрози про застосування фізичної сили по відношенню до неї та старшого сина. (а.с.8).
Під час розгляду справи у суді І інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно, у дату, місце та час, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, між ним та його дружиною ОСОБА_2 виник конфлікт, ініціатором якого була його дружина. У ході вказаного конфлікту ОСОБА_2 ображала його та намагалася вдарити і захищаючись від неї, він був вимушений відштовхнути її, проте ОСОБА_2 продовжувала конфлікт, і піднявши на нього руку, не втримала рівноваги впала та вдарилася головою і тулубом об диван.
Також пояснив, що зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, що він дав дружині ОСОБА_2 ляпаса, під тиском працівників поліції, а також у зв`язку з тим, що він раніше працював у поліції та йому було соромно знаходитись у відділенні поліції і він писав все, що йому казали поліцейські, щоб швидше покинути відділення поліції (абз 2, а.с.27).
Поруч із цим в судовому засіданні ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів щодо здійснення на нього тиску працівниками поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Із відповідною заявою до правоохоронних органів не звертався.
З пояснень ОСОБА_2 , які вона надала під час судового засідання вбачається, що 19.04.2020 року близько 11:30 у АДРЕСА_1 , між нею та ОСОБА_1 виник конфлікт, який спровокував останній. У ході конфлікту
ОСОБА_1 наніс їй декілька ударів в обличчя, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхнув її, внаслідок чого вона впала та вдарилася головою та тулубом, після чого викликала працівників поліції. (абз.5 а.с.27).
Приймаючи рішення про відсутність у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні насильства в сім`ї фізичного характеру, суд у своєму рішенні не навів переконливих доказів, якими спростовується його вина, не зазначив чи могла та чи була такими діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, а також не дав оцінки обставинам події в їх сукупності, проаналізувавши усі доводи, надані обома сторонами конфлікту, а також взаємовідносинам, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , показання яких суд поклав в основу постанови.
Крім того, судом І інстанції лише зазначено про висновок лікаря судово-медичного експерта, проте жодним чином його не спростовано.
До пояснень ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також пояснень їх сина ОСОБА_3 , який бачив лише кінцеву фазу конфлікту між батьками, суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки відповідно до акта судово-медичного дослідження (освідування) №232 від 21 квітня 2020 року, у ОСОБА_2 виявлені синці обличчя, спини, верхніх кінцівок, правої сідниці, крововилив в слизову оболонку нижньої губи, які виникли від травматичних дій тупих предметів, не виключено що 19.04.2020 року, в день сварки з чоловіком та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином змістом протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, пояснень ОСОБА_2 та акта судово-медичного дослідження (освідування) №232 від 21 квітня 2020 року, підтверджується обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме застосування насильства завдання ОСОБА_1 ляпаса його дружині ОСОБА_2 .
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, так як вина ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі, а саме:
-Протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №065588, від 19 квітня 2020 року;
-Поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
-Актом судово-медичного дослідження (освідування) №232 від 21 квітня 2020 року;
-Поясненнями експерта ОСОБА_4 , наданими під час апеляційного розгляду.
Так експерт ОСОБА_4 пояснив, що не виключається, що тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_2 могли виникнути від ударів руками. При падінні з висоти власного росту тілесні ушкодження можуть утворитися лише в одній частині тіла, однак на тілі ОСОБА_2 тілесні ушкодження було виявлено в різних частинах тіла, зокрема на обличчі, спині, верхніх кінцівках, правій сідниці. Дані про те, що вона падала обличчям на диван відсутні.
Сама ОСОБА_2 не заперечувала, що тілесні ушкодження на тулубі вона отримана від падіння на диван.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення дій фізичного характеру, наслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, адміністративне правопорушення, вчинено 19 квітня 2020 року, тобто на час розгляду справи в апеляційному суді, а саме 14 серпня 2020 року, закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
Керуючись статтями 247, 254, 268, 294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу захисника адвоката Тихоши С.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 липня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.І.Литвиненко