Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року

м. Шаргород

справа № 152/902/20

провадження № 3/152/475/20

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянином України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Хотинським РС УДМС України у Чернівецькій області 19 травня 2016 року,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 серпня 2020 року з 08 по 12 год. поза межами населеного пункту с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області на Йосафатовій долині ієромонах ОСОБА_1 , будучи організатором релігійного масового заходу, в якому взяло участь близько трьох тисяч чоловік, порушив вимоги постанови КМ України №211 від 11.03.2020 із змінами від 22.07.2020 №641, а саме пп.1 п.11 (проведення масових релігійних заходів за участю більше однієї особи на 5 кв.м. території).

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не визнав і пояснив, що він є настоятелем Хресто Воздвиженського чоловічого монастиря, який знаходиться на території «Йосафатової долини» с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. 15.08.2020 не організовував і не запрошував громадян на Хресну ходу та богослужіння, виконував свої функції священнослужителя, при цьому попереджав паломників про дотримання соціальної дистанції, Примусово розташовувати людей чи виганяти їх з Хресної ходи, яка проводилася на відкритому повітрі, він не мав повноважень і права.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП.

До вказаного висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Стаття 35 Конституції України , стаття 9 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод передбачають свободу віросповідання, що включає свободу безперешкодного відправлення одноособово або колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежено лише законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

За приписами ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ст.279 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У якості доказів підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП до матеріалів справи долучено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №727727 від 15.08.2020 відносно ОСОБА_1 (а.с.1), письмові пояснення ОСОБА_1 , які узгоджуються з поясненнями наданими в суді (а.с.2), рапорти працівників Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про те, що 15.08.2020 під час проведення релігійного масового заходу в с. Голинчинці виявлено порушення карантинних обмежень (а.с.3,4), шість фотографій незрозумілого походження, на яких зафіксовані групи людей.

Інших доказів на доведення винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні суду не надано.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП, якою встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони праці та здоров`я населення; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності), спрямованих на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами; суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу; суб`єктом правопорушення є будь-яка фізична особа, якій виповнилося16років та яка, зокрема, порушує правила карантину.

Так, статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Державне регулювання діяльності у сфері захисту населення від інфекційних хвороб здійснюється, в тому числі, Кабінетом Міністрів України.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, у зв`язку із чим серед ознак суті адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3КУпАП.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з урахуванням змін та доповнень внесених постановою КМУ від 20 травня 2020 р. № 392 установлений з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на усій території України карантин та заборонено: проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), де проводиться захід. Організатор заходу відповідальний за дотримання фізичної дистанції між учасниками не менше ніж 1,5 метра.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 1 серпня до 31 серпня 2020 року на території, в тому числі Вінницької області, карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061) та від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Вказаною постановою на території України на період дії карантину збережено заборону щодо проведення масових (культурних, спортивних, розважальних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів та встановлено обмеження залежно від рівня епідемічної небезпеки регіону. Зокрема, згідно підпункту 1 п. 11 постанови № 641 від 22.07.2020. на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється проведення масових (культурних, спортивних, розважальних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі)…

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 15 серпня 2020 року з 08 по 12 год. поза межами населеного пункту с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області на «Йосафатовій долині» ієромонах ОСОБА_1 , будучи організатором релігійного масового заходу, в якому взяло участь близько трьох тисяч чоловік, порушив вимоги постанови КМ України №211 від 11.03.2020 із змінами від 22.07.2020 №641, а саме пп.1 п.11 (проведення масових релігійних заходів за участю більше однієї особи на 5 кв.м. території) (а.с. 1).

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання і докази про те, що територія «Йосафатової долини» відноситься до регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є ієромонахом, проте в справі відсутні докази того, що він є настоятелем Хресто Воздвиженського чоловічого монастиря, який знаходиться на території «Йосафатової долини», яким чинним нормативно-правовим актом він наділений правами вживати будь-які заходів адміністративного, фізичного чи іншого впливу на громадян, у разі якщо вони, не зважаючи на попередження щодо дотримання умов карантинних обмежень, добровільно не дотримуються соціальної дистанції.

Зі змісту протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 є організатором релігійного масового заходу, в якому взяло участь близько трьох тисяч чоловік.

Масовий захід - це заздалегідь сплановане і визначене за місцем, часом, кількістю учасників і причинами зібрання людей, що має характер свята, культурного або рекламного заходу або ділової зустрічі.

У протоколі не зазначено і до матеріалів справи не долучено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження проведення масового релігійного заходу за участю більше однієї особи на 5 кв.м. території, причини його проведення, яким чином ОСОБА_1 причетний до планування, визначення місця, часу, кількості учасників заходу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не наділений функціями впливу на громадян, які не дотримувалися соціальної дистанції, нічим не спростовані, так само як і те, що він зробив все від нього залежне з метою забезпечити умови виконання вимог Постанови КМУ щодо дотримання санітарних умов карантинних заходів.

У той же час присутні працівники поліції на даному заході, на відміну від ОСОБА_1 , в силу п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, наділені повноваженнями для негайного реагування по припиненню правопорушень, однак виконання присутніми карантинних умов та вимог щодо соціальної дистанції не забезпечили.

Також матеріали справи не містять даних про настання будь-яких негативних наслідків у результаті проведеного масового заходу.

Суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи фотографії, які не містить даних про дату, час та місце заходу під час якого здійснювалось фоготрафування, ким воно здійснювалось, що саме на них зафіксовано, є неналежним та недопустимим доказом, так як у протоколі про адміністративне правопорушення від 15.08.2020 відсутнє посилання про здійснення фотофіксації адміністративного правопорушення. Крім того, у матеріалах справи відсутня інформація, що додані до матеріалів справи фотографії отримані у спосіб та порядок, який передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року.

Наданні до матеріалів справи в якості доказів рапорти працівників поліції також не є належним доказом обставин, які складають об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, оскільки вони не мають форми і змісту офіційного документу, не зареєстровані в Шаргородському ВП Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області, і не містять в собі інформації щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків правопорушення, які б підтверджували факт вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, не надано суду їх письмових пояснень, з врахуванням кількості очевидців інкримінованої події. Суд позбавлений можливості виклику вказаних осіб для дачі пояснень в судовому засіданні.

Сам протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключають провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП і, оскільки судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35, 62, 64 Конституції України, ст.. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» ст. ст.7, 9, 44-3, 213, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 279, 280, 283, 284, 287, 289, ч.2 ст.294, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Суддя: Т.О. Соколовська