ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8206/20
провадження № 3/753/4016/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, за участю захисника Забруцької В.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2020 року приблизно о 18 год. 44 хв. біля буд. № 13-Б по просп. Григоренка в м. Києві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, в порушення п.п. 2.3.б, 12.1 ПДР України, не була уважною, не обрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не впоралась з керуванням та скоїла наїзд на електроопору, а потім на східці будинку, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 в порушення п. 2.5 ПДР України відмовилась у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у скоєнні зазначених правопорушень визнала частково, не заперечуючи факту вчинення ДТП, та пояснила, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції поводили себе не дуже ввічливо, а також зазначила, що їй не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Зазначила, що у добровільному порядку відшкодувала шкоду завдану в наслідок ДТП.

Захисник у судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилалась на те, що працівниками поліції не було вручено ОСОБА_1 направлення на проходження огляду на стан синіння у закладі охорони здоров`я, а з відеозапису у ОСОБА_1. не вбачається візуальних ознак сп`яніння. Додатково пояснила, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 перебувала у шоковому стані, оскільки під час керування транспортним засобом під колеса автомобіля потрапила тварина, у зв`язку з чим остання переплутала педалі газу та тормозу, у результаті чого сталась ДТП.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП -орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №536794 від 05.05.2020 та серії ДПР18 № 536795 від 05.05.2020 року, схему місця ДТП, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відеозапис з нагрудної камери поліцейських, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.3.б ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогою п. 12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, порушила п.п. 2.3.б, 12.1 ПДР України та скоїла ДТП, після чого відмовилась пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України.

Обговорюючи позицію ОСОБА_1. , яка свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння обґрунтовувала неввічливою поведінкою працівників поліції, суд ураховує, що на відеозаписі, який був відтворений в судовому засіданні, не вбачається жодних неправомірних дії у поведінці працівників поліції. Також, судом враховується, що посилаючись на неправомірні дії працівників поліції, ОСОБА_1 не зверталась в установленому законом порядку до правоохоронних органів зі скаргами на неправомірні на її думку дії поліцейських. Також зазначена позиція водія спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано, як на запитання поліцейських, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння, остання відмовилась від проходження огляду в присутності двох свідків. При цьому така відмова відбувалась в спокійній обстановці та під час відмови ОСОБА_1 не повідомляла про обставини, на які він вказувала в судовому засіданні, зокрема про упереджені дії поліцейських.

Крім того, суд враховує, що законом не передбачено можливостей звільнення водія від обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки пунктом 2.5 ПДР України встановлений безумовний обов`язок пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського за наявності у водія ознак такого сп`яніння.

Що стосується тверджень захисника стосовно відсутності в матеріалів справи направлення на огляд ОСОБА_1. з метою виявлення стану сп`яніння, суд враховує те, що згідно положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 не висловлювала своєї недовіри до приладу «Драгер» з використанням якого працівниками поліції пропонувалось їй пройти огляд на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, передбачених законом підстав для закриття провадження по справі, в частині притягнення ОСОБА_1. до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що вдіях ОСОБА_1. наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

При визначенні розміру адміністративного стягнення, суд керується вимогами ст. 36 КУпАП, відповідно до яких при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначене правопорушення є більш серйозним з числа вчинених, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» -у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 124, 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв