Справа № 461/3060/20 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/929/20 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року суддя судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., з участю представника Галицької митниці Держмитслужби Зирянова О. Ю., захисника Бабій І. М., розглянувши апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А. Б. постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

встановив:

цією постановою суду ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25 220,77 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0422/20900/20 від 07.02.2020 р., а саме: годинник Garmin Fenix 6S Silver With Black Band без ознак користування, в кількості 1 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Silver With Black Band без ознак користування, в кількості 2 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Sapphire Garbon Gray DLC With Black Band без ознак користування, в кількості 1 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Sapphire, без ознак користування, в кількості 1 шт.; камера GoPro Hero 8 Black без ознак користування, в кількості 3 шт.; навігатор Garmin zumo 595 Lifetime Maps Europe 45 без ознак користування, в кількості 1 шт.; портативний принтер без ознак користування DYMO RHINO 5200 в комплекті без упакування, в кількості 3 шт.; цифровий осциллограф без ознак користування Tektronix TBS 1052B без упакування, в кількості 1 шт. конфісковано в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби 196,34 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 07 лютого 2020 року близько 12 години 31 хвилини громадянин України ОСОБА_1 , прямуючи з Республіки Польща до України в якості водія автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , в`їхав в зону митного контролю м/п «Краковець» Галицької митниці Держмитслужби у напрямку «в`їзд в Україну» смугою спрощеного контролю «зелений коридор».

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів, які переміщуються з приховуванням від митного контролю.

Автомобіль було скеровано до боксу поглибленого догляду товарів та транспортних засобів, де під час проведення митного огляду автомобіля окрім особистих речей водія і пасажира, за внутрішньою обшивкою лівої сторони кузову та під капотом даного автомобіля з ознаками приховування виявлено товар, а саме: годинник Garmin Fenix 6S Silver With Black Band без ознак користування, в кількості 1 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Silver With Black Band без ознак користування, в кількості 2 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Sapphire Garbon Gray DLC With Black Band без ознак користування, в кількості 1 шт.; годинник Garmin Fenix 6 Sapphire, без ознак користування, в кількості 1 шт.; камера GoPro Hero 8 Black без ознак користування, в кількості 3 шт.; навігатор Garmin zumo 595 Lifetime Maps Europe 45 без ознак користування, в кількості 1 шт.; портативний принтер без ознак користування DYMO RHINO 5200 в комплекті без упакування, в кількості 3 шт.; цифровий осциллограф без ознак користування Tektronix TBS 1052B без упакування, в кількості 1 шт. Доступ до прихованого товару став можливим шляхом демонтажу внутрішньої обшивки лівої сторони кузову автомобіля із застосуванням технічних засобів контролю (ліхтарик, комплект викруток). В усній формі даний товар громадянин ОСОБА_1 визнав своєю власністю.

Не погоджуючись із постановою суду, представник Галицької митниці Держмитслужби Іванків А. Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить її змінити та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 202083 гривень з конфіскацією вилученого товару.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги, на його думку, сумнівного походження рахунок-фактуру, згідно якого вартість вилученого товару становить 932, 6 євро. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав необґрунтованим висновок експертизи, який міститься у матеріалах справи, згідно з яким вартість вилученого товару становить 202083 гривні. Звертає увагу на тому, що рахунок-фактуру ОСОБА_1 , долучив лише у суді першої інстанції через 3 місяці після вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції врахував обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника.

Поряд з цим, погоджуюся із висновком суду першої інстанції про те, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у розмірі 100 відсотків вартості вилученого товару у розмірі 932,6 євро, що становить 25220 гривень, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Як вбачається із матеріалів справи, захисник Бабій І. М. долучила рахунок-фактуру від 05.02.2020 року №240/19, згідно з яким вартість вилученого товару становить 932,6 євро.

Згідно із зазначеним рахунком-фактурою, знижка на вказаний товар становила 80%, а саме 3728, 4 євро.

Поряд з цим, у матеріалах справи наявний висновок Львівського відділу з питань експертних досліджень від 17.03.2020 року №-0140, згідно з яким вартість вилученого товару становить 202083 гривні.

Під час проведення дослідження маркування товару та відповідність його вимогам нормативно-технічної документації не перевірялися, тому вартість визначалася за умови відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації.

Крім того, вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з торгівельних мереж м. Львова та мережі інтернет.

З огляду на те, що ринкова вартість товару, що переміщувався ОСОБА_1 через митний кордон України встановлена лише за умови його відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації, що експертом не перевірялось в процесі дослідження, а також з огляду на визначення вартості товару з торгівельних мереж м. Львова з мережі Інтернет, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.

Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Поряд з цим, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

З огляду на вищенаведене, вважаю необґрунтованими покликання апелянта на те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги рахунок-фактуру, долучену до матеріалів справи захисником, згідно з яким вартість товару становить 932, 6 євро.

Крім того, покликання апелянта на те, що зазначений рахунок-фактура є сумнівного походження є необґрунтованими та голослівними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 КпАП України.

Керуючись ст. 530 МК України,

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А. Б. відмовити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.