Справа № 487/2496/20
Провадження № 3/487/1082/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді - Сухаревич З.М., за участю секретаря - Колісниченко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №287079, в якому зазначено: 29.04.2020 року о 00:30 год. в м. Миколаїв, проспект Центральний, буд. 2 водій ОСОБА_1 керував т.з. Опель Вектра 1.8 н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей. У встановленому законом порядку водію було запропоновано пройти огляд та стан наркотичного сп`яніння в МОНД за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Екіпажна, буд. 4, на що водій погодився, але по прибуттю в МОНД відмовився пройти огляд, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання, згідно висновку лікаря-нарколога № 625, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 втретє не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи і проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, клопотання про виклик свідків.

Вирішуючи клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки КУпАП передбачає скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення; правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку; КУпАП не передбачено проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Окрім цього, при складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав свою адресу: АДРЕСА_1 і був повідомлений про розгляд справи Заводським районним судом м. Миколаєва, однак заперечень не висловив. Уже під час перебування справи в суді ОСОБА_1 заявлялося клопотання від 22 червня 2020р. про надання права на захист, в якому його місце проживання було зазначено як АДРЕСА_2 . Натомість, з договору про надання правової допомоги від 11 червня 2020 року вбачається, що зазначена адреса є адресою адвоката. Більш того, встановлено, що на час подання заяви про надання права на захист, ОСОБА_1 вже було укладено договір про надання юридичних послуг, а тому його твердження про необхідність вибору захисника є намаганням ввести суд в оману.

Вказане в сукупності свідчить про свідоме затягування строків розгляду справи з метою уникнення адміністративної відповідальності та стягнення.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд розглядає дану справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших норм або правил.

Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Саме за відмову від виконання зазначеної вимоги передбачена відповідальність водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №625, складеному о 00:45 год. 20.04.2020 року, в КПН «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», заключний діагноз встановити неможливо в зв`язку з відмовою від проведення лабораторних досліджень, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання.

Аналізуючи представлені суду докази, суд вважає, що неможливо вважати відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння фізичну неспроможність ОСОБА_1 здати аналізи у вигляді сечі у встановлений термін часу. Дані фактичні обставини, суд вважає, є фізичними властивостями особи, які пов`язані із певними факторами.

Підстав вважати, що ОСОБА_1 діяв таким чином умисно, намагаючись уникнути адміністративної відповідальності, у суду також немає, оскільки встановлено, що останній погодився здати відповідні аналізи, задля чого із співробітниками поліції проїхав до медичної установи, тривалий час намагався надати біологічний матеріал (сечу). Факт фізичної неспроможності здати сечу на аналіз судом встановлений, як такий, який мав місце, що підтверджується доданим до протоколу відеозаписом.

Окрім цього, відповідно до п.п. 7, 12, 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 , який послався на неспроможність надання біологічного матеріалу (сечі) для проведення лабораторного дослідження у зв`язку із відсутністю фізіологічної потреби, відмовився від надання для дослідження інших біологічних матеріалів.

За такого, будь-яких належних та допустимих доказів, а саме відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суду не надано.

Окрім цього, з відеозапису вбачається, що лікар перевіряв ознаки сп`яніння, але не оголошував чи наявні такі ознаки та чи свідчили вони про наркотичне сп`яніння. Таким чином, з наданих доказів не можливо становити наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Більш того, для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 130 КУпАП, вона повинна керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного/наркотичного сп`яніння.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Так, на оглянутому в судовому засіданні відеозапису відсутня фіксація факту керування автомобілем. А в письмових поясненнях свідків не зазначено про те, що вони були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вони лише підтвердили відмову від проходження огляду, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання. Окремо протокол про адміністративне правопорушення не доводить його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши та оцінивши дослідженні в судовому засіданні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що докази вини ОСОБА_1 в порушенні ним п.2.5 ПДР України, за обставин, викладених в протоколі від 29.04.2020 року серія БД № 287079, відсутні, а сам протокол про адміністративне правопорушення не доводить його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, вказані вище обставини в сукупності дають підстави для висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи таке рішення, суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися саме на користь цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя: З.М. Сухаревич