КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1186/2020 Постанова винесена суддею Таран Н.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Конюшка Д.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 27 жовтня 2019 року о 22 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Бальзака, 81 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «КІА СІД», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального закону та неправильне застосування матеріального закону, просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року скасувати та за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити провадження в справі.

За доводами ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення складений незаконно, оскільки транспортним засобом він не керував, а тому у працівника поліції не було підстав для його огляду на стан сп`яніння, а у суду - для притягнення до відповідальності за відмову від огляду.

В матеріалах справи, за твердженням ОСОБА_1 , відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. За змістом пояснень свідка ОСОБА_2 , він бачив автомобіль марки «КІА СІД» темного кольору, який начебто небезпечно маневрував, після чого викликав поліцію. Але жодних доказів того, що це був саме його (апелянта) автомобіль та він керував ним, в справі немає. Відеозапис з камери поліцейського починається з того моменту, коли він знаходиться поза автомобілем, який був припаркований на прибудинковій території і це підтверджує той факт, що автомобіль не рухався і він ним не керував. Пояснення свідків також не містять інформації щодо керування ним автомобілем, а без допиту свідків безпосередньо в суді їх письмові пояснення є недопустимими доказами. Згідно норм КУпАП саме керування транспортним засобом є підставою для проходження огляду водія на стан сп`яніння, але жодних підстав для його огляду у працівників поліції не було, тому відмова від огляду не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим. При цьому звертає увагу на те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справу розглянуто у його відсутність.

Крім того, ОСОБА_1 в окремому клопотанні просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, поважність причин пропуску якого обґрунтовує тим, що в судовому засіданні з об`єктивних причин участі не приймав, судом не були виконані вимоги ст. 285 КУпАП, а копію постанови він отримав в суді лише 04 лютого 2020 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника на підтримку апеляційних вимог та клопотання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідка, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду апелянтом пропущений із поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутність, копію постанови ОСОБА_1 отримав 04 лютого 2020 року, а з апеляційною скаргою звернувся 13 лютого 2020 року, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Крім того, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, вищевказаних вимог процесуального закону не дотримав, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується доказами.

Як убачається з матеріалів справи, 27 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за змістом якого 27 жовтня 2019 року о 22 год. 15 хв. в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «КІА СІД», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. О.Бальзака, 81 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

До протоколу долучені: пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 27 жовтня 2020 року, за змістом яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.3); пояснення свідка ОСОБА_2 , відповідно до яких 27 жовтня 2019 року о 22 год. 15 хв. він біля будинку 77 по вул. О.Бальзака побачив автомобіль «КІА СІД», темного кольору, який здійснював неадекватну їзду, виїжджав неодноразово на зустрічну смугу руху, тому він (свідок) зателефонував на лінію 102 і повідомив про цей автомобіль (а.с.4); відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, заперечуючи факт керування транспортним засобом (а.с.5).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 27 жовтня 2020 року ввечері вийшов до автомобіля, який був припаркований у дворі будинку, де проживає, щоб забрати квіти та в цей час до нього під`їхав патрульний автомобіль і працівники поліції, повідомивши, що начебто він тільки що керував автомобілем з порушенням ПДР, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Від огляду він відмовився, оскільки того дня автомобілем взагалі не керував, про що повідомив поліцейським, але щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким він не погодився.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що 27 жовтня 2020 року близько 22 години побачив автомобіль, як йому здалось «КІА СІД» темного кольору, який виїжджав з двору будинку 77 по вул. О.Бальзака в м. Києві. Автомобіль маневрував по дорозі, потім проїхав ще певну відстань, зупинився на тротуарі, постояв деякий час та, об`їхавши будинок, заїхав у двір. Оскільки рух автомобіля був неадекватний, останній перетинав подвійну смугу дорожньої розмітки, небезпечно маневрував на дорозі, він (свідок), припустивши, що водій може бути у нетверезому стані, зателефонував на лінію 102. В цей же час поряд проїжджав патрульний автомобіль, який зупинився на його вимогу і він повідомив працівникам поліції про цей автомобіль. Поліцейські сказали, що перевірять його інформацію та поїхали у двір будинку, а він пішов додому. Через деякий час йому зателефонував працівник поліції, попросив надати письмові пояснення, тому він зустрівся з поліцейським, але, як він зрозумів, цей працівник поліції був з іншого патруля.

Свідок ОСОБА_2 також пояснив, що не роздивився державний номерний знак автомобіля «КІА СІД» і не бачив хто був за його кермом. Патрульний автомобіль, як повідомив свідок, поїхав у двір того ж будинку, куди поїхав цей автомобіль, але безпосередньо він туди не пішов, водія не бачив і не може стверджувати, що водій ОСОБА_1 керував тим автомобілем, про який він повідомив поліцейським.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять достатніх даних, які б доводили, що ОСОБА_1 27 жовтня 2019 року о 22 год. 15 хв. в м. Києві, по вул. Бальзака, 81 керував автомобілем марки «КІА СІД», державний номерний знак НОМЕР_1 , та ще й з ознаками алкогольного сп`яніння.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував, а вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння були безпідставними, нічим не спростовані. Разом із цим, виключно дані в протоколі щодо події правопорушення, які не ґрунтуються на інших доказах у справі, не можуть були покладені в основу висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому є безпідставним висновок у постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, враховуючи, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили вину ОСОБА_1 у невиконанні ним, як спеціальним суб`єктом - водієм транспортного засобу, вимог п. 2.5 ПДР України у справі відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко