Справа № 127/5016/20
Провадження № 33/801/475/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Івачковського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР№ 346128 від 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що полягає в тому, що 18 лютого 2020 року о 01 год 52 хв у місті Вінниця на вулиці Хмельницьке шосе в районі будинку 130А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в приміщенні КП «ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря, висновок №0512, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 2).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

На таку постанову 15 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати як незаконну.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що транспортним засобом за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення не керував, оскільки під час складання протоколу, перебував за межами України, правопорушення вчинено іншою особою. Суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, та не з`ясував винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена у його відсутність, про розгляд справи про адміністративне правопорушення йому не було відомо з причин перебування за кордоном на час складення протоколу, судові виклики здійснювалися за адресою м АДРЕСА_2 Одеса АДРЕСА_3 Піонерська АДРЕСА_4 , за якою він ніколи не проживав. Зі змістом постанови він ознайомився лише 25 травня 2020 року в суді першої інстанції. З 12 березня 2020 року до 22 червня 2020 року на території України був встановлений карантин для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Вперше подана 28 травня 2020 року апеляційна скарга була повернута постановою Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року у зв`язку з тим, що апелянтом не порушувалося питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 15 червня 2020 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу, в якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні, ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Івачковський В.В. доводи клопотання та апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року, апеляційний суд виходить з того що цей строк пропущено ОСОБА_1 з об`єктивних поважних причин, доводи підтверджені допустимими доказами, а тому такий строк підлягає поновленню.

Суд перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про її задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно із ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

06 липня 2020 року ОСОБА_1 подав письмове клопотання про виклик поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій області, капітана поліції Рудченка С.О., який склав протокол про адміністративне правопорушення, як свідка для надання пояснень щодо джерел отримання анкетних даних особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд відмовив у задоволенні поданого клопотання, оскільки поліцейський взводу №2 роти №3 БУПП у Вінницькій області, капітан поліції ОСОБА_2 є співробітником органу, уповноваженого складати протокол про адміністративне правопорушення та встановлені ним обставини вчиненого адміністративного правопорушення зафіксував та описав у протоколі, який відповідно до ст. 251 КУпАП оцінюється судом як доказ. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (пункт 2.9. «а» ПДР України).

Пункт 2.5. Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за даною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції визнав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №346128 від 18 лютого 2020 року, висновку КП ВОНД «Соціотерапія» № 0512 від 18 лютого 2020 року та рапорту поліцейського.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №346128 від 18 лютого 2020 року водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_4 , 18 лютого 2020 року о 01 год 52 хв у місті Вінниця на вулиці Хмельницьке шосе в районі будинку 130А, керував автомобілем марки Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в приміщенні КП «ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря, висновок №0512, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особу правопорушника встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2015 року.

Згідно з довідкою ФОП ОСОБА_3 , від 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів.

Як встановлено апеляційним судом із паспорта, наданого ОСОБА_1 та оглянутим апеляційним судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_5 .

Також судом апеляційної інстанції оглянуто посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 29 квітня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із закордонного паспорта, оглянутого судом, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що з 14 лютого 2020 року по 22 лютого 2020 року ОСОБА_1 перебував за межами території України, що підтверджується проставленими відмітками «В`їзд»/»Виїзд» через міжнародний пункт пропуску «Краківець-Корчова».

Підстави для сумнівів у достовірності вказаних доказів судом не встановлені.

Тобто на час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 346128 від 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 не перебував на території України, а тому не міг керувати о 01 год 52 хв транспортним засобом по вул. Хмельницьке шосе, 130 в м. Вінниці.

На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського роти №3 ОСОБА_2 , наданого на запит апеляційного суду, фрагмент за № 7, зафіксовано, що на запитання працівника закладу охорони здоров`я особі, ідентифікованій як ОСОБА_1 , про надання документа, який посвідчує особу з фотокарткою, поліцейський відповів, що такого документа немає.

У висновку КП ВОНД «Соціотерапія» № 0512 від 18 лютого 2020 року в графі «Назва документа, що посвідчує обстежувану особу» вказано, що особу правопорушника засвідчують працівники поліції.

Таким чином не встановлено, на підставі якого документа патрульними поліцейськими було ідентифіковано особу водія і джерело інформації про номер та серію посвідчення, та анкетні дані водія, внесені до протоколу про адміністративне правопорушення № 346128 від 18 лютого 2020 року.

Будь-які інші докази здійснення патрульними поліцейськими процедури встановлення особи водія в матеріалах відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції направляв судові повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, і вважав, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, у зв`язку з чим розглянув справу у його відсутність. Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні конверт та судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду, що повернулись неврученими, з відміткою відділення поштового зв`язку, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Отже, ОСОБА_1 не був і не міг бути належним чином повідомлений про розгляд адміністративної справи

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим,

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Враховуючи наведене та те, що працівниками поліції фактично не було встановлено особу правопорушника, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР№ 346128 від 18 лютого 2020 року, та висновок КП ВОНД «Соціотерапія» № 0512 від 18 лютого 2020 року є недопустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Інші докази вини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин відсутній суб`єкт адміністративного правопорушення та не доведена вина ОСОБА_1 у його вчиненні, в зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою та безпідставною, а тому постанова суду першої інстанції підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу

Станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 апеляційним судом строки накладення адміністративного стягнення закінчилися.

За ч. 1 ст. 38 КУпАП, закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Така ж правова позиція міститься у постанові Верховного Суду, по справі № 927/623/18 від 16.04.2019, відповідно до якої, застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 251,252, 280, 283, 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин