Справа № 728/880/17 Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П. І.
Провадження № 33/4823/274/20
Категорія - - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 320 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 18 травня 2017 року, о 18.45 год., по вул. Шевели, у м. Бахмач, Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «PEUGEOT-PARTNER», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушена координація рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначив, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, не відповідають дійсності. Він не був 18 травня 2017 року у м. Бахмач, не зупинявся працівниками поліції і щодо нього не складався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Послався на фальсифікацію матеріалів справи. Вказав, що посвідчення водія у нього не вилучалось. Зазначив, що за вказаною у матеріалах справи адресою, не проживає майже п`ять років. Про наявність постанови про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП дізнався, коли звернувся до державної виконавчої служби з приводу блокування його банківських карток.

Також, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, судових повісток не отримував, про рішення дізнався, лише коли звернувся до суду за копією судового рішення, яке отримав 20 липня 2020 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 27.06.2017 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 07 липня 2017 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише під час особистого звернення до суду 20.07.2020 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР №091744 від 18.05.2017 року, ОСОБА_1 , 18 травня 2017 року, о 18 год. 45 хв., у м. Бахмач, Чернігівської області, по вулиці Шевели, керував автомобілем «PEUGEOT-PARTNER», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, порушена координація рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.2).

Згідно вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 відмовився знайомитись зі змістом протоколу, надання пояснень, а також підпису у протоколі.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких водій ОСОБА_1 , в їх присутності, відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.3, 4).

При цьому, на переконання апеляційного суду, вказані особи не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 , а їх показання узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Доводи апелянта, що він не здійснював керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, про фальсифікацію матеріалів справи, оскільки він не проживає за вказаною у протоколі адресою, не заслуговують на увагу.

Так, із заяви ОСОБА_1 до Бахмацького районного відділу ДВС від 19 липня 2020 року, яка приєднана до матеріалів апеляційної скарги, слідує, що при зверненні до відділу ДВС з приводу блокування його банківських карт, апелянт вказує наступну адресу: АДРЕСА_2 (а.с.45).

Саме ця адреса проживання ОСОБА_1 вказана у протоколі про адміністративне правопорушення та в інших матеріалах даної справи.

Твердження ОСОБА_1 , що у нього не вилучалось посвідчення водія і він ним користується на даний час, спростовується рапортом поліцейського СРПП Бахмацького відділу поліції Пономаренка М.В., доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого водій транспортного засобу відмовився здавати посвідчення водія та отримувати тимчасовий дозвіл на керування (а.с.6).

Відтак, указану версію подій, викладену ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, апеляційний суд розцінює як його захисну реакцію, з метою уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

Як убачається із матеріалів провадження, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був призначений на 27 червня 2017 року. Правопорушник у судове засідання не з`явився, а тому зазначена справа була розглянута місцевим судом за його відсутності.

Частиною 2 ст.268 КУпАП передбачено вичерпний перелік статей Кодексу, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. З аналізу вказаної норми закону слідує, що участь особи під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, доводи апелянта про необізнаність часу та місця розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Крім того, ОСОБА_1 був належним чином викликаний у судове засідання апеляційного суду, де дав пояснення по суті справи, мав можливість надати докази на підтвердження своїх доводів, скористатись правовою допомогою захисника.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний