П О С Т А Н О В А

Іменем України

смт. Романів 26 серпня 2020 року

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Ковальчук М.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Романівського ВП Новоград - Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 частиною 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

27.06.2020 року близько 00:21 год. в смт. Романів Житомирської області по вул. Графа Ілінського ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL ASTRA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

В судове засідання, призначене на 13 серпня 2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, подавши до суду заяву, датовану 12 серпня 2020 року, про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням останнього на амбулаторному лікуванні.

На розгляд справи ОСОБА_1 зявився та заявив клопотання про закриття провадження по даній справі у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Дослідивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (статті 1 КУпАП).

Суб`єктом проступку виступають фізичні, осудні особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, які вчинили ті чи інші проступки, і які досягли встановленого законодавством віку адміністративної відповідальності.

Суб`єкти бувають двох видів: загальні - усі громадяни, які проживають або перебувають на території України та спеціальні - службові особи, неповнолітні, військовослужбовці та військовозобов`язані, працівники органів внутрішнім справ, народні депутати України та деякі інші. Крім загальних ознак конкретних складів правопорушень, суб`єкт може характеризуватися ще й дещо специфічними особливостями. Такі суб`єкти називають спеціальними. До них відносять, наприклад: за ознаками трудової та службової діяльності: 1) посадові (службові) особи, 2) капітани кораблів, 3) робітники підприємств торгівлі та громадського харчування; 4) водії; б) підприємці; 7) військовослужбовці та працівники ОВС.

Специфічний правовий статус тих чи інших осіб, і обумовлює закріплення за суб`єктом проступку наступних спеціальних ознак: 1) притаманні лише окремим групам громадян; 2) виникають на підставі індивідуальних актів управління або інших нормативних актів; 3) відображають специфіку правового статусу цих суб`єктів; 4) закріплені в статтях КУпАП; 5) закріплюються з метою диференціювати відповідальність різних категорій громадян.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Класифікація водіїв в свою чергу поділяються в залежності від виду транспорту, що визначений ст.21 Закону України «Про транспорт» та іншими підзаконними нормативно правовими актами.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП, в редакції Закону № 1446-VIII від 7 липня 2016 року, яка була чинною на момент скоєння адміністративного правопорушення, передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», статтю 130 КУпАП викладено в новій редакції, згідно якої адміністративна відповідальність за частиною 1 цієї статті настає за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також, підпунктом 171 пункту 2 цього Закону Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1, яка передбачає кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм закону дає підстави зробити висновок, що диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП, в редакції Закону № 1446-VIII від 7 липня 2016 року, до 1 липня 2020 року передбачала відповідальність за керування будь-якими видами транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, однак з 1 липня 2020 року така відповідальність настає за керування лише річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями. При цьому, з 1 липня 2020 року за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена кримінальна відповідальність.

Водночас, 3 липня 2020 року в газеті «Голос України» було опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX, який, як вказано в даному нормативно-правовому акті, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, тобто з 1 липня 2020 року.

Відповідно до статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Тому норма розділу II Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX суперечить вимогам прямої диспозитивної норми статті 94 Конституції України.

Згідно частини 5 статті 7, частини 1 статті 139 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого відповідно до Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10 лютого 2010 року № 1861-VI, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному веб-сайті Верховної Ради. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною. Апарат Верховної Ради забезпечує ведення бази даних нормативно-правової інформації «Законодавство України», що містить, у тому числі, еталонні електронні тексти оригіналів прийнятих Верховною Радою актів. Еталонним електронним текстом вважається текст акту, прийнятого Верховною Радою, що зберігається у формі комп`ютерного файла, цілісність якого забезпечується за допомогою спеціальних засобів захисту інформації. Доступ до такої бази даних на офіційному веб-сайті Верховної Ради є вільним та безоплатним.

Парламент - Верховна Рада України, яка є єдиним органом законодавчої влади, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX, виключив у пункті 1 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» підпункти 2-4, 7 та у пункті 2 розділу 1 цього ж Закону - підпункт 171, без відповідного техніко-юридичного внесення змін до кодифікованих нормативно-правових актів, а саме до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 286-1 Кримінального кодексу України, які регулюють даний вид правовідносин, що передбачено нормами статті 2 КУпАП, згідно якої зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України, та нормами статті 3 Кримінального кодексу України, яка передбачає можливість внесення змін до законодавства України про кримінальну відповідальність виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом. Цей принцип прийнятий і закріплений у сучасних демократичних державах як основа верховенства права. Також, вказаний принцип закріплено у статті 7 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Суддя зауважує, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гурепка проти України» від 8 липня 2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн, суд розцінив як кримінальне для цілей застосування цієї Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Принцип неретроактивності нормативних актів закріплений у статті 58 Конституції України, в інтерпретації Конституційного Суду України, поширюється лише на фізичних осіб (рішення від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів): «Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу».

Також, одним з підходів до розуміння зворотної дії в часі, у правових системах діє правило, що коли закон анулює попередній закон, анульоване законодавство більше не застосовується до ситуацій, до яких раніше застосовувалося, навіть якщо такі ситуації виникли, перш ніж закон був анульований. Принцип заборони застосування таких законів називають «Nullum crimen», «nulla poena sine praevia lege poenali», особливо в європейських континентальних системах. Це пов`язано з принципом законності.

Таким чином, на адміністративне правопорушення, вчинене до 1 липня 2020 року та передбачене статтею 130 КУпАП в попередній її редакції, поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення водіїв будь-яких транспортних засобів, за виключенням судноводіїв.

Пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Керуючись статтями 33-35, 38, 130 частиною 1, 247 частиною 1 пунктом 6, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 частиною 1 КУпАП закрити на підставі пункту 6 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.В. Ковальчук