Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1378/20
Провадження № 3/935/976/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2020 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення),

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 23.06.2020 від Управління патрульної поліції в Житомирській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №180809 від 12.06.2020 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 106км 12.06.2020 о 00:30 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с.1/.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №527233 від 12.06.2020 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 106км 12.06.2020 близько 01:20 годині водій ОСОБА_1 не виконала неодноразове законне розпорядження-вимогу поліцейського УПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції Нехай К. В. про передачу посвідчення водія на право керування для його вилучення в порядку ст. 265? КУпАП, чим вчинила правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с.21/.

У судові засідання ОСОБА_1 07.07.2020 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, останньою 06.07.2020 подано заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою, надано довідку від 06.072020 №901, видану лікарем КНП «ЦПСМД» Коростишівської районної ради ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 , 1985 року народження, 06.07.2020 відвідала КЗ «Центр ПМСД Коростишівського району» з приводу пієлонефриту ст. загострення, рекомендовано амбулаторне лікування /а.с.13-14/.

У судові засідання 15.07.2020 ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, до суду останньою 14.07.2020 подано заяву про перенесення судових засідань 15.07.2020 у зв`язку з хворобою дитини, просить визнати вказану причину як поважну, враховуючи тривале лікування, просить призначити наступне судове засідання не раніше як через десять днів, надано довідку від 14.07.2020 №925, видану лікарем КНП «ЦПСМД» Коростишівської районної ради ОСОБА_3 ОСОБА_1 про те, що її дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на амбулаторному лікування з діагнозом бронхіт, риніт з 14.07.2020 /а.с.17-18/.

Разом з тим, суду не надано доказів неможливості явки ОСОБА_1 у судове засідання.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄКПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи, ОСОБА_1 таким правом не скористалася. Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною щодо складання відносно неї протоколів, ухиляється від явки у судове засідання. Відкладення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. 38 та 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення).

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018.

Відповідно до п. 1 Розділу І частину 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено в такій редакції: Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Разом з тим, відповідно до статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Юридична відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння була виключена зі статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак вона не була скасована, а посилена.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення правопорушень ОСОБА_1 , передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення /а.с.1,21/, письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 /а.с.3,4/, рапортом поліцейського від 12.06.2020 /а.с.5/, відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції /а.с.8/.

Відповідно до матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , працівники поліції 12.06.2020 зупинили транспортний засіб, яким керувала водій ОСОБА_1 , оскільки у автомобілі не був справний габаритний сигнал, під час спілкування з вказаною особою було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, тому працівники поліції мали підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) свідчили, що остання може перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Тому працівники поліції близько 00:48 години 12.06.2020 запропонували ОСОБА_1 у присутності свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 категорично відмовилася, також працівники поліції запропонували ОСОБА_1 проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду, на що остання повідомила, що не бажає цього, працівники поліції запитали у свідків чи останні чули, що ОСОБА_1 відмовляється.

Під час складання матеріалів працівниками поліції оголошено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу, яким вона керувала, повідомлено, що у них виникла підозра на перебування її у стані алкогольного сп`яніння, повідомлено, що у зв`язку з складанням матеріалів вона зобов`язання на підставі положень ст. 265? Кодексу України про адміністративні правопорушення передати їм посвідчення волі дання для вилучення до прийняття рішення судом, та роз`яснено, що їй слід знайти тверезого водія для подальшого керуванням транспортним засобом.

Натомість, ОСОБА_1 , категорично відмовилася передавати посвідчення водія для вилучення у зв`язку з складанням протоколу та матеріалів за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Працівниками поліції оголошено ОСОБА_1 повністю зміст протоколу за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, остання відмовилася від підпису в протоколі та отримання копії протоколу.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 12.06.2020 останніх на автомобільній дорозі Київ-Чоп 106км 12.06.2020 о 01:05 годині було запрошено працівника поліції як свідків під час того як працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря нарколога, на що водій відмовилася у їх присутності /а.с.3,4/.

Відповідно до рапорту поліцейського УПП в Житомирській області Неборачка Р. від 12.06.2020 під час несення служби 12.06.2020 у складі екіпажу «Граніт-201» спільно з сержантом поліції ОСОБА_7 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 106км близько 00:30 години за порушення п. 31.4.3б ПДР України було зупинено транспортний засіб «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час спілкування з водієм у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря нарколога у присутності двох свідків. У подальшому на вимогу надати посвідчення водія для його вилучення в порядку ст. 265? КУпАП ОСОБА_1 відмовилася, на ОСОБА_1 було винесено постанову ЕАС2672409 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 та 185 КУпАП, посвідчення водія не вилучалося, тимчасовий дозвіл не видавався /а.с.5/.

Положеннями пункту 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язано водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення оцінка доказів здійснюється органом /посадовою особою/ за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, досліджені докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, зокрема письмові покази свідків не суперечать змісту протоколу та відеозаписам, ознаки сп`яніння зазначені в такому протоколі, зафіксовані в рапорті поліцейського, а тому наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не викликають у суду сумнівів.

Таким чином, не виникають сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення), а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та адміністративного правопорушення передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснень, які викладені в пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005, враховує характер вчиненого правопорушення, рівень небезпеки, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Згідно положень статті 25 Кодексу України про адміністративні правопорушення оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.

Отже, ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні 12.06.2020 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення).

Також на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення), - у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - у виді штрафу. На підставі статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а справи 935/1378/20, 935/1362/20 об`єднати.

Відповідно до статті 40? Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 25, 33-36, 40?, 130, 185, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні 12.06.2020 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення).

На підставі статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, на розрахунковий рахунок UA0006001, отримувач коштів ГУК у Житомирській області, код класифікації доходів бюджету 21081300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код за .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь держави на розрахунковий рахунок UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Київ/Києві, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код за .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко