Справа № 338/643/20
Провадження № 33/4808/364/20
Категорія ст.173 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Рибка Л. Я.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., з участю секретаря с/з Лавринович У.М., представника потерпілої Маланюка О.Я., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення ст.173 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 (сорок) годин, стягнуто 420 грн.20 коп. судового збору.

1.2. Згідно оскаржуваної постанови, 12 червня 2020 року близько 13 год 25 хв, перебуваючи на власному подвір`ї в АДРЕСА_1 , вчинила дрібне хуліганство, а саме: кидала каміння на подвір`я ОСОБА_2 та нецензурно лаялася, чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

2. Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що:

- суд не надав належної оцінки протоколу про адмінправопорушення, зокрема в частині зазначення місця вчинення адмінправопорушення. Так, в протоколі зазначено, що вона проживає по АДРЕСА_1 , в той час як вона проживає в АДРЕСА_1 .

- у постанові, суд зазначив, що вона нецензурно лаялась в громадському місці та кидала каміння, тобто вчинила дії, які порушують громадський порядок та спокій громадян. Однак такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки вона порушила виключно спокій гр. ОСОБА_2 , про що зазначено в протоколі. За таких обставин, суд розглядаючи справу, вийшов за межі протоколу;

- суд не встановив всіх елементів складу адміністративного правопорушення, зокрема щодо громадського місця, та дій, які нібито вона вчинила відносно ОСОБА_2 ;

- судом не надано належної оцінки її поясненням, що 12.06.2020 року близько 13 год. вона побачила, як її шестирічний син кидає каміння в напрямку господарства ОСОБА_2 , на що вона зробила сину зауваження, після чого вони відправились в будинок. Пізніше син пояснив, що намагався збити ліхтар який світить йому у вікно в нічний час доби, та заважає спати. Жодних конфліктів в той день не було.

- ні в протоколі, ні в постанові суду не зазначено і не розкрито мотиву ніби вчинення конфлікту і наслідків порушення громадського порядку і спокою громадян, умови і настання яких прямо передбачено диспозицією ст.173 КУпАП, як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

З цих підстав, оскаржувану постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 просила скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

3. Позиції сторін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Дій, поставлених у вину вона не вчиняла, нецензурно не лаялась.

Представник потерпілої ОСОБА_3 , заперечив апеляційну скаргу. Вказав, що факт кидання каміння зафіксовано на відео, нецензурну лайку підтвердили свідок ОСОБА_4 і потерпіла

ОСОБА_5 . Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства належать нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ст. 173 КУпАП.

По-перше, на відео, яке переглянуте в апеляційному суді видно як через огорожу перелетів камінь і кілька таких же були неподалік. Це доказ, який підтверджує факти кидання каменів згідно з протоколом.

По-друге. Нецензурну лайку в суді першої інстанції підтвердили заявниця ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_4 . Підстав уважати їх пояснення, дані в судовому засіданні, недостовірними немає.

Тобто, викладені в протоколі про адмінправопорушення обставини підтверджуються сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, а також фотоматеріалами та відеозаписом, які досліджені в апеляційному суді.

Необхідно зазначити, що нецензурна лайка це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, різновидом словесної брутальності, які висловлені публічно в місці, де можуть бути і були почуті людьми ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ). Хоча словесне хуліганство не загрожує життю та здоров`ю, проте використання нецензурних слів виявляє грубе, образливе ставлення до оточуючих незалежно від їх кількості. Подвір`я сторін в цьому сенсі є громадським місцем.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями порушувала громадський порядок та спокій громадян, в адресу яких вони були направлені, в даному випадку ОСОБА_2 , що підпадає під об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. А тому доводи її апеляційної скарги, в частині того, що події мали місце на її подвір`ї, яке не є громадським місце, є неспроможними.

Пояснення ОСОБА_9 не спростовують вини ОСОБА_1 оскільки вона могла цього не бачити і не чути, що доведені факти не спростовує.

Та обставина, що в протоколі вказано смт. Богородчани, а не село Скобичівка є технічною помилкою, що не може бути підставою для скасування по суті правильної постанови суду першої інстанції, оскільки це відбувалось згідно з протоколом на подвір`ї ОСОБА_1 у с. Скобичівка.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 251, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв