ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/348/20 Номер провадження 33/814/451/20Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, не працюючий,-

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грвн. 40 коп.

Згідно постанови судді, 08.02.2020 року о 20 годині 28 хв. в м. Миргород по вул. І. Білика водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Wivaro д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до висновку, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №8 від 08.02.2020. ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України.

В постанові суддя зазначив, що суд не може взяти до уваги заяви про відкладення розгляду справи незважаючи на приєднані до них довідки медичної установи, оскільки всі заяви ОСОБА_1 про відкладення справи подавав особисто в день розгляду справи, що на думку суду є зловживанням ним процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, для подальшого закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом строків розгляду справи відповідно до ст. 38 КУпАП.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_2 Г.С. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не врахувавши поважність причин його не явки в судові засідання та відсутність даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, розглянув справу у його відсутність.

На адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд матеріалів адміністративного провадження без його участі.

Дослідивши матеріали провадження, зокрема аудіо відеозаписи, та обговоривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суддею виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП України, повно і всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.02.2020 серії ОБ №085916, ОСОБА_1 порушив п 2.9 А ПДР України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про скоєння правопорушення серії ОБ №085916 від 08.02.2020, копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 08.02.2020 року о 20 год.28 хв. за ст. 122 ч.2 та ч.1 ст. 126 КУпАП, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.02.2020 №8 виданого КНП Миргородська ЦРЛ та актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 08.02.2020 року, відповідно до якого лікарем ОСОБА_3 о 21 год 30 хв. 08.02.2020 року за клінічними ознаками встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , відеозаписом обставин виявлення правопорушення про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відеозаписом проведення медичного огляду на предмет алкогольного спяніння. .

Дослідивши в судовому засіданні наведені докази, суддя суду першої інстанції згідно до вимог ст.252 КУпАП надав їм належну оцінку, перевіривши відповідно до ст.251 КУпАП їх на предмет належності та допустимості, у зв`язку з чим, вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Аналізуючи відповідно до ст.252 КУпАП наведені вище докази та надаючи їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що вони є належними, допустимими та безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримано вимоги Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Інших підстав, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Стосовно доводів апеляційної скарги, щодо розгляду справи у відсутності особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, судом не береться до уваги, оскільки районним судом така поведінка ОСОБА_1 була вірно розцінена, як навмисне затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Також, було враховано принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким вказано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Так, судові засідання в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області були призначені до розгляду: 27.02.2019, 10.03.2020, 21.04.2020, 29.04.2020, 04.05.2020 року. Про місце та час розгляду протоколу скаржник був належним чином повідомлений, оскільки в день розгляду справи особисто приносив до канцелярії суду заяви про відкладення розгляду справи.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є очевидною і повністю підтверджується матеріалами справи.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

Апеляційного суду В.П. Томилко.