ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/1267/20 Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження №33/807/488/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стадніченка С.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Стадніченка С.В. на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює інженером ТОВ «Енергосистема», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 22 березня 2020 року о 02-00 годині по вул.Василя Сергієнка, 33 у м. Запоріжжі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, тест 2044, результат якого позитивний - 1,39%.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Стадніченко С.В. просить вказану постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при розгляді справи суд неповно з`ясував усі її фактичні обставини, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування до ОСОБА_1 стягнення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що поліцейським порушено п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейські не повідомили ОСОБА_1 про порядок проходження огляду та його право ознайомитися з сертифікатом відповідності, а також не роз`яснили йому право пройти огляд у медичному закладі.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 відмовлено у реалізації права на правову допомогу. Так, інспектор поліції зазначив про те, що адвокат ОСОБА_1 не потрібен так як останнього не затримують.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, але дане направлення ОСОБА_1 не вручалось і не складалось на місці, що підтверджується відеозаписом.

ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише ремонтував освітлення свого авто, про що першочергово повідомив працівникам поліції. В матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

За змістом п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, працівники поліції зобов`язані спочатку запропонувати особі пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, і тільки в разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами огляду на місці, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Транспортний засіб працівники поліції не зупиняли, так як він був припаркований біля будинку.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАЛ, в своїй постанові жодним чином не вмотивував своє рішення із посиланням на докази по справі, які судом було безпосередньо досліджено, натомість формально зазначив, що вина останнього підтверджується матеріалами справи. Оцінку кожному доказу по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення суд не дав.

Пояснення свідків, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не є змістовними, оскільки не містять інформації щодо вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Також, захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , не містить будь-яких доказів доведеності вини останнього, а саме: у пункті «до протоколу додаються» зазначено «матеріали справи згідно опису, відео», але жодного опису вказаний протокол не містить, що в свою чергу суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стадніченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 266488 від 22 березня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким, у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови; огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6810». За результатами тесту № 2244 проба позитивна - 1,39% проміле. Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, що підтверджується його підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 березня 2020 року, які були присутні під час проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за наслідками якого у ОСОБА_1 виявлено позитивний результат - 1,39% проміле; DVD-диском з відеозаписом, де зафіксовано, як поліцейські повідомляють ОСОБА_1 про те, що у останнього виявили ознаки алкогольного сп`яніння та пропонують пройти огляд. Водій визнає, що вживав у цей день пиво. У подальшому проходить тест за допомогою газоаналізатора на місці, про свою незгоду із результатами огляду не вказує; направленням від 22 березня 2020 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Гришуна О.О. , в якому зафіксовано, що 22 березня 2020 року о 02-00 годині по вул.Василя Сергієнка, буд.33 було зупинений автомобіль Ford Sierra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого під час розмови були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6810». ОСОБА_1 погодився та пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння , результат тесту № 2244 - проба позитивна - 1,39 % проміле, з результатом останній погодився.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810» та результати огляду не оспорював.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначив про те, що йому автомобіль у побуті не потрібен, але у зв`язку з введенням карантину він не користувався громадським транспортом. Він вирішив полагодити свій автомобіль, у якому не працювали фари. Ремонт він здійснював у дворі одного з житлових будинків поблизу місця свого проживання, але не безпосередньо білля будинку, де він проживає. таке місце для ремонту він обрав, оскільки там було добре освітлення. Ремонт він розпочав десь у 21-00 годині. Коли він сів за кермо автомобілю та увімкнув запалення для того, щоб перевірити роботу фар, до нього під`їхав патрульний автомобіль та поліцейські спитали в нього, чи все гаразд, перевірили документи, а потім запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. В процесі ремонту автомобіля він випив пива та при спілкуванні з поліцейськими цього факту не заперечував. Огляд на стан сп`яніння він пройшов на місці, огляд у медичному закладі йому не пропонували пройти. Алкотестер «Драгер» на місце привіз інший екіпаж поліцейських. Свідки з`явились разом з другим патрульним автомобілем. Чи вручались йому інші окрім протоколу документи, він не пам`ятає. Сумнівів щодо результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» в нього не було, оскільки він розумів, що результат буде позитивним, так як пив пиво.

Доводи сторони захисту про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 є непереконливими та спростовуються матеріалами справи, згідно з якими процесуальні права ОСОБА_1 роз`ясненні та їх порушення при оформленні адміністративного матеріалу не допущено, в т.ч. і порушення права останнього на захист.

Згідно з відеозаписом, який був відтворений при апеляційному розгляді, поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, але останній погодився пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Драгер». Огляд проводився у присутності свідків. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, факту вживання алкогольних напоїв не заперечував, як і факту керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, але вважав, що прибудинкова територія не є проїжджою частиною.

Крім того, в самому протоколі містяться власноручні пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими він керував транспортним засобом, рухаючись по двору.

Доводи захисника про те що, ОСОБА_1 не вручалось направлення на огляд, що вказує на те, що вказане направлення на місці не складалось, нічим не підтверджуються. Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на місці, тому доставляти його до медичного закладу не було необхідності.

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не є змістовними, оскільки не містять інформації щодо вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, суперечать змісту вказаних пояснень, згідно з якими, у присутності свідків проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Alcotest Drager 6810» та результат огляду був позитивний - 1,39 % проміле.

Ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень жодних підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді сторона захисту не заявляла.

Твердження сторони захисту про те, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений з порущенням вимог ст.256 КУпАП, є безпідставними, оскільки зазначений протокол істотних недоліків не має та містить всі необхідні відомості, передбачені законом, які необхідні для розгляду справи.

До протоколу додані документи за переліком, зазначеним в опису матеріалів справи, відомості з яких узгоджуються між собою та з відомостями, зазначеними в самому протоколі.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Стадніченка С.В., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Стадніченка С.В. залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 337/1267/20