490/3028/20 15.07.2020
н/п 3/490/2061/2020
Справа № 490/3028/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника адвоката Багдасарової Г.М., розглянувши справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджана, непрацюючого, номер облікової картки платника податків не відомий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з протоколу серії БД №288893 від 23.05.2020 року, 23.05.2020 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Героїв України, в районі будинку №67, в м. Миколаєві, був зупинений працівниками патрульної поліції. В зв`язку з підозрою, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, на що він погодився.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №750 від 23.05.2020 року, заключний діагноз щодо перебування ОСОБА_3 у стані наркотичного сп`яніння встановити неможливо у зв`язку з відмовою останнього від проведення лабораторних досліджень з посиланням на відсутність фізіологічного бажання.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що працівниками патрульної поліції був складений протокол серії БД №288893 від 23.05.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, суду пояснив, що під час керування транспортним засобом Opel Omega, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння не перебував, тому і погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. У зв`язку відсутністю фізіологічного бажання здати сечу не зміг, пропонував взяти для дослідження інше біологічне середовище, на що працівники медичного закладу йому відмовили.

Адвокат Багдасарова Г.М. просила суд на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. п. 12, 13 розділу ІІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція), предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п. 12 цього розділу.

Однак, в порушення зазначених вимог, не зважаючи на неможливість відібрання у ОСОБА_3 для дослідження сечі та його прохання взяти у нього кров для дослідження, лікарем медичного закладу не відібрано іншого біологічного середовища у ОСОБА_3

Відповідно до п. 22 розділу 3 зазначеної Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважається недійсним.

Отже, висновок Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №750 від 23.05.2020р., який був підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, не можна вважати належним та допустимим доказом.

Таким чином, матеріали провадження не містять достатніх та належних доказів того, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Крім того, під час дослідження у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції з місця події, судом встановлено грубе порушення право людини на приватність.

Право на приватність (захист персональних даних є його частиною) гарантоване статтею 32 Конституції України (законодавець вживає поняття «особисте і сімейне життя»). У розумінні Європейської конвенції про права людини воно є ширшим. Це пояснюється принципом «живого дерева» і про це Суд прямо сказав у рішенні Costello Roberts v. U.K.: «поняття приватного життя є широким і не може бути визначене вичерпно».

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Серед іншого необхідно вказати, що п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, слід зазначити, що при включенні портативного відеореєстратора, співробітник має переконатися у точності встановлених на ньому дати та часу. Тимчасово припинити відеозапис поліцейський має право лише у зв`язку з виникненням особистих приватних потреб відвідування вбиральні, на час перерви для приймання їжі тощо.

Проте, з дослідженого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що, по-перше, відеозйомка не є безперервною, час від часу переривається, а по-друге, відеозапис не припинявся під час відвідування вбиральні ОСОБА_4 , що є грубим порушенням права на приватність.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА