справа № 415/4124/20
провадження № 3/415/1115/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2020 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Лисичанського міського суду Луганської області на розгляд надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1

13 липня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заявив клопотання про вступ до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення представника ОСОБА_2 , як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та діє за його дорученням № 652 від 02 липня 2020 року.

При вирішенні питання щодо допуску ОСОБА_2 до участі у справі в якості захисника, зважаю на наступне.

Конвенція про захист прав людини і основних свобод, ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, передбачає право кожного обвинуваченого захищати себе особисто або використовувати правову допомогу захисника, вибраного ним на власний розсуд (стаття 6).

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права від 16 грудня 1966 року , ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року N2148-VIII, зазначено, що держава повинна гарантувати кожному, чиї права і свободи порушено, ефективний засіб правового захисту, і таке право повинно встановлюватись судовим або будь-яким іншим компетентним органом, передбаченим правовою системою держави (стаття 2), та можливість вільного вибору обвинуваченим захисника (пункт 3 статті 14).

"Основні принципи, що стосуються ролі юристів", прийняті восьмим Конгресом ООН з питань попередження злочинності і поводження з правопорушниками 27 серпня - 7 вересня 1990 року, передбачають, що кожна людина має право звернутися до будь-якого юриста за допомогою для захисту і відстоювання своїх прав та захисту їх на всіх стадіях кримінального судочинства (принцип 1); жодний суд чи адміністративний орган, в якому визнається право на адвоката, не відмовляється визнавати права юриста відстоювати в суді інтереси свого клієнта, за винятком тих випадків, коли юристу було відмовлено в праві виконувати свої професійні обов`язки відповідно до національного права і практики та цих принципів (принцип 19).

Відповідно ч. 2 ст. 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. При цьому КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним», поширивши таким чином певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності (ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), що кореспондується з положеннями ст. 6 і п. 3 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 268 і 271 КУпАП, згідно яких у розгляді справи про адміністративне правопорушення беруть участь адвокати, які є учасниками провадження у справі про адміністративне правопорушення.

До Конституції України у 2016 році були внесені зміни згідно із Законом №1401-VІІІ від 02.06.2016, в тому числі і до ст.59 Конституції України, відповідно до яких слово "правову" замінено словами "професійну правничу" та виключено частину другу, та на час розгляду клопотання про допуск у справу захисника ст.59 Конституції України викладена у такій редакції "Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.»

Тлумачення тому, хто надає професійну правничу допомогу надано у ст.131-2 Конституції України, відповідно до якої виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Згідно із ст.271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За положеннями ст.10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом.

Згідно із ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Враховуючи, що зміни до ст. 59 Конституції України (останні) відбулися 02.06.2016 р., зміни до ст. 271 КпАП України, яка визначає поняття захисника у справі про адміністративне правопорушення, (останні) внесено 02.06.2011 р., а рішення Конституційного суду України, на яке посилається ОСОБА_1 у клопотанні прийнято 16.11.2000 р. (справа № 1-17/2000), тобто раніше до викладених змін у Конституції України та КпАП України , враховуючи, що до теперішнього часу відсутній закон, який би надавав можливість фахівцю у галузі права на надання правової допомоги, суд не має підстав враховувати дане рішення під час вирішення питання, заявленого порушником у клопотанні, а саме про допуск особи-фахівця у галузі права до участі у даному провадженні.

Відповідно до положень ст.131-2 Конституції України та ст.271 КУпАП підтверджень тому, що ОСОБА_2 є адвокатом, чи фахівцем у галузі права, який за законом має право надавати правову допомогу, суду не надано, а тому відсутні підстави для допуску ОСОБА_2 до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги ОСОБА_1 .

Проте, враховуючи вищевикладені правові норми як національного, так і міжнародного законодавства, суд зауважує, що відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про допуск ОСОБА_2 , як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги, суд жодним чином не обмежує право особи на захист, гарантоване йому ст. 6, 13 Конвенції, ст.ст. 55,59 Конституції України, ст. 268 КпАП України Суд роз`яснює порушнику, що на підставі ч. 3 ст. 271 КпАП України, ч. 4 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», за наявності відповідних підстав, він має право скористатися безоплатною правовою допомогою або укласти угоду з адвокатом для захисту своїх прав та інтересів.

Керуючись ст. 131-2 Конституції України ст.ст. 268, 271 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про допуск ОСОБА_2 як захисника та фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги та діє на підставі довіреності за його дорученням до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 .

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Старікова