Справа № 128/1446/20
П О С Т А Н О В А
іменем України
20 липня 2020 року м. Шаргород
Справа №128/1446/20
Провадження №3/152/351/20
Суддя Шаргородського
районного суду
Вінницької області Славінська Н. Л.,
з участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли за підсудністю з Вінницького районного суду Вінницької області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шаргород Вінницької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не є особою з інвалідністю, не є пенсіонером, паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.06.2006 року Могилів-Подільським МРВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,
- за ст.44-3 КпАП України,
ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України, порушення правил щодо карантину людей, а саме: 09.06.2020 року о 08 годині 37 хвилин на 313 км автодороги М-21 «ВиступовичіЖитомирМогилів-Подільський» здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Шаргород-Вінниця-Київ легковим автомобілем «Mersedes-benz 313» з державним номерним знаком НОМЕР_3 в кількості дев`яти пасажирів, які не є членами однієї сім`ї, та одного водія, чим порушив п.п.7 п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року зі змінами, внесеними постановою КМУ за №435 від 03.06.2020 року.
В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при вище наведених обставинах визнав частково. Пояснив, що є оформлює документи як ФОП, проте ліцензії на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів ще не отримав. Так, він не вважає себе винуватим, оскільки людям не було чим добратися до м. Вінниці та м. Києва, зокрема, деякі з пасажирів їхали в м. Київ в лікарню, інші теж по своїх важливих справах. Оскільки на той час було відсутнє міжобласне транспортне сполучення у зв`язку з запровадженим карантином на території України, транспорт не курсував, а його попросили знайомі відвезти хвору молоду дівчину з матір`ю в лікарню в м. Києві, тому 09.06.2020 року він погодився своїм автомобілем «Mersedes-benz» з державним номерним знаком НОМЕР_3 завезти цю сім`ю, а так як це великі витрати для вказаної сім`ї на заправку автомобіля, то він сам запропонував взяти попутчиків, які б посприяли у заправці автомобіля. В переважній більшості пасажирами були його та дружини близькі і далекі родичі, але вони не є однією сім`єю. А також серед пасажирів були знайомі. Крім того, дійсно у автомобілі було не вісім пасажирів, а дев`ять, хоча не було обладнаного дев`ятого місця, але він встановив додатковий стілець, на якому до м. Києва їхав пасажир. Він був десятим по рахунку під час поїздки, хоча автомобіль обладнаний за своєю конструкцією місцями для сидіння у кількості дев`яти, включаючи місце водія. Не вважає, що вчинив такий проступок, що підлягає адміністративній відповідальності.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Відповідно до ст.256 КпАП України, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони праці та здоров`я населення; об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності), спрямованих на порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами; суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності вини у формі прямого чи не прямого умислу; суб`єктом правопорушення є будь-яка фізична особа, якій виповнилося 16 років та яка, зокрема, порушує правила карантину.
Стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства.
Так, статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, у зв`язку із чим серед ознак суті адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.
Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Державне регулювання діяльності у сфері захисту населення від інфекційних хвороб здійснюється, в тому числі, Кабінетом Міністрів України.
Так, Кабінет Міністрів України у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: розробляє і здійснює відповідні державні цільові програми; забезпечує фінансування та матеріально-технічне постачання закладів охорони здоров`я, органів державної санітарно-епідеміологічної служби, підприємств, установ та організацій, залучених до проведення заходів і робіт, пов`язаних з ліквідацією епідемій, координує проведення цих заходів і робіт; координує та спрямовує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; укладає міжурядові договори; розробляє та затверджує перелік товарів протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, у тому числі поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019); розробляє та затверджує перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість; встановлює граничні ціни для оптової та роздрібної торгівлі товарами протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, у тому числі поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або товарами, що мають істотну соціальну значущість, з урахуванням постачальницько-збутової надбавки та граничної торговельної (роздрібної) надбавки; встановлює під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, заборону скуповування та перепродажу за цінами, що перевищують встановлені граничні ціни для оптової та роздрібної торгівлі, з урахуванням постачальницько-збутової надбавки та граничної торговельної (роздрібної) надбавки товарів протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню епідемій, пандемій, та/або товарів, що мають істотну соціальну значущість; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом (ст.3 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб»).
Частиною 1 статті 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 вбачається, що останній обвинувачується в тому, що своїми діями порушив вимоги постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року«Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», зі змінами від 03.06.2020 року (внесеними постановою КМУ за №435).
Так, відповідно до підпункту 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», зі змінами, внесеними постановою КМУ від 03.06.2020 року №435 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392» на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, до п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років або більшою кількістю пасажирів за умови, що вони є членами однієї сім`ї.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт», легковий автомобіль автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.
Згідно з п.1.10. ПДР України, легковий автомобіль автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.
Перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін (ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт»).
Автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (ст.29 ЗУ«Про автомобільний транспорт»).
Крім часткового признання ОСОБА_1 вини, винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії АА 316507 від 09.06.2020 року, у якому також зазначені свідки правопорушення (а.с.1); відеозаписом адміністративного правопорушення, що міститься на електронному носієві DVD-R диску (а.с.15); свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21).
Так, зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , вбачається, що автомобіль марки «Mersedes-benz» моделі «313 СDI» з реєстраційним номером НОМЕР_3 є загальним легковим-загальним вантажопасажирським В, у ньому встановлено кількість сидячих місць у кількості 9 (дев`яти) з місцем водія (а.с.21), тобто за технічними ознаками та характеристиками автомобіль є легковим в розумінні ст.1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та п.1.10 ПДР України.
У протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано факт перевезення ОСОБА_1 як водієм дев`яти пасажирів, тобто крім водія, тоді як, згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль марки «Mersedes-benz» моделі «313 СDI» з реєстраційним номером НОМЕР_3 має встановлену кількість сидячих місць у кількості 9 (дев`яти) з місцем водія включно.
Також, судом здійснено безпосередній перегляд відеозапису адміністративного правопорушення, що міститься на електронному носієві: диску DVD-R, та встановлено, що ОСОБА_1 на автомобілі «Mersedes-benz» моделі «313 СDI» з реєстраційним номером НОМЕР_3 з м. Шаргород до м. Києва перевозив дев`ять пасажирів, зокрема, біля дверей навпроти проходу між сидіннями знаходився дерев`яний стілець, на якому під час зупинки транспортного засобу поліцейськими виявлено жінку, котра повідомила, що як пасажир їде з водієм у м. Київ, не є членом його сім`ї. Інші пасажири, які сиділи на пасажирських сидіннях, на запитання поліцейського повідомили, що водій їх підвозить у м. Київ, хоча грошових коштів за перевезення не брав.
Таким чином, судом, встановлено, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.п.7 п. 3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року, зі змінами внесеними постановою КМУ від 03.06.2020 року №435, 09.06.2020 року о 08 годині 37 хвилин на 313 км автодороги М-21 «ВиступовичіЖитомирМогилів-Подільський» здійснював перевезення пасажирів за маршрутом Шаргород-Вінниця-Київ легковим автомобілем марки «Mersedes-benz» моделі «313 СDI» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , в кількості десяти осіб, які не є членами однієї сім`ї, включаючи водія, тоді як легковий автомобіль призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно та вказаною вище постановою КМУ дозволяється перевезення пасажирів легковими автомобілями з кількістю пасажирів, включаючи водія, лише до п`яти осіб, без урахування осіб до 14 років, а більшою кількістю пасажирів, за умови, що вони є членами однієї сім`ї.
Відтак, враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України порушення правил щодо карантину людей.
На підставі викладеного та керуючись ст.44-3 КУпАП, ст.ст.283, 284, 294 КпАП України,
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: