Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/268/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Поступайло В. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Верещагіної В.В., захисника особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення адвоката Холоденка Р.В., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Холоденка Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2020 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 15.03.2020 о 21 год 57 хв по вул. Яновського, 50 у м. Кропивницькому керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП

У своїй апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду та скасувати її як незаконну та необґрунтовану.

При цьому зазначає, що в судовому засіданні районного суду 05.06.2020 ОСОБА_1 присутній не був, а тому 03.07.2020 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу копію постанови, у зв`язку з чим постанову суду отримав лише 06.07.2020, через що строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений ним із поважних причин, та на підставі ст. 289 КУпАП має бути поновлений апеляційним судом.

Також, на думку апелянта, дана постанова районного суду є незаконною, немотивованою та підлягає скасуванню виходячи із наступного.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства, розглянув справу та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки провадження у справі станом на момент її розгляду підлягало закриттю через відсутність акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

При цьому вказує на те, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ. Відповідно до вказаного закону, статгя 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, віднині не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Станом на 01 липня 2020 року будь-яке стягнення за адміністративне правопорушення у вигляді відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, КУпАП не передбачає, оскільки вказані дії віднесено до кримінальних проступків (ст. 286-1 КК України).Отже, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) дійде висновку, що в даному правопорушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (ст. 253 КУпАП).

У той же час ст. 4 КК України встановлює, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

При цьому ч. 2 ст. 5 КК України передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Дії особи, які полягали у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та які мали місце до 01 липня 2020 року, кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення (ст. 286-1 КК України) не можна, оскільки, в силу ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі, то й притягнути до адміністративної відповідальності вказану особу також не можна, оскільки станом на 01 липня 2020 року адміністративна відповідальність за вищевказані дії вже скасована та накладання адміністративного стягнення законом не передбачено.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 №404/3190/20 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягала закриттю відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП (провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність).

Також, захисник вказує на те, що при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не приймав, але звертався до суду першої інстанції із заявою про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою, однак всупереч цього, суддя розглянув справу та виніс постанову без його участі, чим грубо порушив право останнього на захист.

За вказаних обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.)

Також, захисник вважає, що справа взагалі підлягала закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент її розгляду закінчився строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбачений статтею 38 цього Кодексу.

Отже, проаналізувавши всі документи, на підставі яких суд дійшов до висновку про винуватість в цілому та кожен окремо, на думку захисника безумовно вбачається, що такий висновок є не правильним, а наявні у справі докази та обставини беззаперечно свідчать про відсутність в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення захисника - адвоката Холоденка Р.В.в інтересах ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження по справі через відсутність в діях його підзахисного складу вказаного адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали адміністративної справи, переглянувши долучений до протоколу відеозапис вказаної події та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді даної адміністративної справи районним судом (а.с.88), а копію постанови суду від 05.06.2020 отримав лише 06.07.2020 (а.с.94), після того як сам звернувся 03.07.2020 до суду з відповідною заявою (а.с.94), атому строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і вважаю за необхідне його поновити.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даному випадку, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини справи і, врахувавши в сукупності досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 15.03.2020, у якому зазначені обставини, встановлені судом (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких водій ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я (а.с.3,4);

- довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 (а.с.5);

- відеозаписам події з нагрудних камер поліцейських, який безсумнівно підтверджує обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.6).

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин справи, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скаргизахисника з приводу порушення права ОСОБА_1 на захист через розгляд справи судом за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в судові засідання призначені на 02.04.2020, 15.04.2020, 21.04.2020, 05.05.2020, 26.05.2020, 01.06.2020 та 05.06.2020 року останній не з`явився, повідомлявся своєчасно належним чином про час та місце розгляду справи (а.с.9, 18, 22, 23, 30-33, 37-40, 66-71, 80).

З метою забезпечення можливості участі ОСОБА_1 під час судового розгляду, у зв`язку неодноразовими заявами захисника та безпосередньо ОСОБА_1 про відкладення судових засідань через знаходження на лікуванні останнього, судові засідання районного суду кожного разу відкладались. Тобто усього було відкладено 6 судових засідань протягом більше двох місяців. Будь-які об`єктивні переконливі дані, які б випливали із наданої районному суду медичної документації та вказували про те, що стан здоров`я ОСОБА_1 та наявна у нього хвороба (внаслідок свого характеру, тяжкості, гостроти тощо) не давала йому можливості з`явитися до суду, надати письмові пояснення, заперечення та здійснити захист своїх прав, одночасно подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, суду не надано. Також, відсутні об`єктивні данні про те, що ОСОБА_1 протягом часу перебування справи на розгляді у районному суді не мав можливості за станом здоров`я чи інших підстав готувати пояснення, подавати чи направляти до суду заперечення, скористатися допомогою свого захисника. Фактично всі подані клопотання були спрямовані на відкладення розгляду справи.

Незважаючи на те, що ч. 1 ст. 277 КУпАП визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції протягом майже трьох місяців відкладав розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника та останній, протягом вказаного інтервалу часу, який є розумним з огляду на строк розгляду справи, до суду так і не з`явився.

Крім того, під час розгляду справи районним судом ОСОБА_1 мав певну можливість реалізувати своє право на участь у судовому засіданні через свого професійного захисника адвоката Холоденка Р.В., з яким він уклав угоду про надання юридичної допомоги ще 31.03.2020 (а.с.14), а саме на надання пояснень та заперечень, а також інших доказів у підтвердження своєї невинуватості.

Тому, за вказаних обставин, судом першої інстанції було вжито всіх передбачених процесуальним законодавством дієвих заходів для повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обовязкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких підстав суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги захисника стосовно порушення районним судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника.

Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, тим самим поновивши його у правах передбачених ст. 268 КУпАП та забезпечив право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо, однак останнім не надано доказів та аргументів стосовно його не винуватості, також він двічі не з`явився без поважної причини і в судові засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду його справи.

А тому за наведених обставин, районний суд правильно розглянув дану справу про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи є достатньо інформації про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи. Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги надані з метою ухилення останнього від адміністративної відповідальності, оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

Також, відсутні підстави для закриття провадження по даній справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки згідно оскарженої правопорушником постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2020, адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено на ОСОБА_1 не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, яке вчинено ним 15.03.2020, тобто в межах трьохмісячного строку, передбаченого вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Що стосується апеляційних доводів захисника щодо закриття провадження у справі, відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, то вони також не підлягають задоволенню за наступних обставин.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП передбачена можливість закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у разі скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Натомість у даному випадку в результаті внесених змін до ст. 130 КУпАП, юридична відповідальність не скасована, а навпаки посилена, оскільки замість адміністративної відповідальності за такі дії передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

З огляду на те, що після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, тобто з 01.07.2020, адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції виключено з ч. 1 та 3 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України, чим фактично посилено юридичну відповідальність, а також з урахуванням того, що правопорушення за даним фактом вчинено ОСОБА_1 15.03.2020, тобто ще до набрання чинності вищевказаним законом № 2617-VIII, а тому місцевий суд обґрунтовано притягнув його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 130 КУпАП, в редакції цієї статті від 07 липня 2016 року, що діяла саме на час вчинення ним правопорушення.

При цьому суд також враховує, у зв`язку із законодавчими змінами, і роз`яснення Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2020 за зверненнями голови Донецького апеляційного суду Лісового О.О. (вх№290/0/157-20) від 02.07.2020 та секретаря судової палати з розгляду кримінальних справі Київського апеляційного суду Мосьондза І.А. (вх. 289/0/157-20) від 02.07.2020 щодо вирішення питання про те, чи підлягають з 01 липня 2020 року адміністративній відповідальності за ст.130 КУпАП особи, які вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до 1 липня 2020 року. У даному Роз`ясненні за результатом аналізу норм права чітко зазначено, що суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до статті КУпАП в редакції, яка діяла на час вчинення таких діянь.

Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за п. 6 ст. 247 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення судом, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 фактично мінімально можливе адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в редакції цієї статті від 07 липня 2016 року.

Порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що могло бути підставою скасування судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисникапро незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2020.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Холоденка Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.