Справа № 946/3336/20 Провадження № 3/946/1153/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Сектору реагування патрульної поліції Ізмаїльського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області, відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №441650, 07.06.2020 року о 01:30 годині ОСОБА_1 в с.Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області по вул.П.Фурдуя біля буд. №76 керував автомобілем «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Волкогонов О.К. не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання сповіщені належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надали. 06.07.2020 року захисник ОСОБА_1 адвокат Волкогонов О.К. надав суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення (а.с.22-30), в яких вказав, що ОСОБА_1 не погоджується з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, з наступних підстав. В протоколі зазначено, що було тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 від 07.02.2013 року, а у графі «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав» не міститься номеру, серії, дати видачі тимчасового посвідчення, що вказує на порушення ч.1 ст.265-1, так як не зрозуміло чи видавалося воно. В порушення вимог вказаної норми водій не був відсторонений працівниками патрульної поліції від керування транспортним засобом у встановленому законом порядку, жодних відомостей щодо виконання цих вимог закону поліцейськими матеріали справи не містить, що ставить під сумнів факт перебування у стані алкогольного сп`яніння. Зазначений у протоколі транспортний засіб, працівниками поліції не був тимчасово затриманий. Відтак, за таких обставин, факт не затримання транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції свідчить як про відсутність підстав для його затримання, так і для складання протоколу за ознаками ст.130 КУпАП. Також, з вказаним у протоколі та наданим відеозаписом до суду не можливо встановити тотожність виходячи з наступного: не можливо встановити чи являється надане відео саме тим відео з реєстратора з місця події правопорушення яке зазначено у протоколі, відсутні будь-які ідентифікуючі ознаки тотожності зазначеного відео з реєстратора та наданого відео до суду, з наданого відеозапису погано видно машину, не видно водія за кермом тощо, неможливо по відео встановити стан алкогольного сп`яніння водія. Таким чином, виходячи з вказаних розбіжностей в протоколі посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, останній не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, у матеріалах справи, зокрема, у відеозаписі, не мається підтвердження того, що саме ОСОБА_1 знаходиться на момент зупинки автомобіля за кермом автомобіля, що викликає сумніви щодо його причетності до вказаного правопорушення. Крім того, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення місцем проживання водія є АДРЕСА_1 , а згідно Витягу з єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №5119-1» зазначено «вул.Северна,13». У протоколі вказано, що присутні ознаками сп`яніння «почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота». Однак, почервоніння очей не є ознакою алкогольного сп`яніння. Отже, у складеному протоколі міститься лише одна ознака алкогольного сп`яніння, хоча у вказаному п.3 Інструкції їх значно більше, що не дає достатніх підстав для висновку, що людина знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Відомості у протоколі свідчать про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, але він не відмовлявся від проходження лабораторного дослідження в медичному закладі, як зазначено в Інструкції. Також, у зазначеному протоколі містяться дописки, а саме, з лівої сторони над словами «Протокол про адміністративне правопорушення» зазначено від руки «передано гр. ОСОБА_2 31.03.2000 р. п/в КВЕ 340986 від 03.09.2019 року», що в свою чергу взагалі не допускається. Крім того, у поясненнях обох свідків містяться неточності та протиріччя, в тому числі в зазначенні по-батькові самого свідка. Також, в протоколі та матеріалах справи є розбіжності щодо зазначення місця проживання заявника, працівником поліції не було проведено тимчасового затримання транспортного засобу і не наведено пояснень щодо цього факту, наданий до суду відеозапис не можна вважати належним доказом по справі внаслідок вищезазначених розбіжностей в протоколі та інших матеріалах справи, відсутні акти відмови ОСОБА_1 від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у відповідному закладі охорони здоров`я. Крім того, дане провадження підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. З огляду на вищевикладене, просив суд провадження по адміністративній справі закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а також внаслідок недоведеності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Дослідивши наявні докази у сукупності, суд приходить до висновку, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 КУпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Склад адміністративного правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення слід встановити, які саме з перелічених у частині 1 статті 130 КУпАП України дій були вчиненні.

Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

В практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість, тобто коли внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Після проведення аналізу вказаних вище джерел права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним». Тому, з урахуванням засад правосуддя та принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважаю обґрунтованим застосування в даному випадку положень ст.62 Конституції України, відповідно до ч.3 якої, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735). За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №441650 від 07.06.2020 року зазначено, що 07.06.2020 року о 01:30 годині ОСОБА_1 в с.Ларжанка Ізмаїльського району Одеської області по вул.П.Фурдуя біля буд. №76 керував автомобілем «ВАЗ 2106», д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився в присутності свідків.

Свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, неодноразово викликалися у судові засідання, однак не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Особа, яка складала протокол не забезпечила їх явку до суду.

Відповідно до розділу 1 п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 р. за №1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, встановленим порядком проходження огляду на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів є порядок відповідно до якого особі пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, за наслідками якого, у разі підтвердження стану сп`яніння, складається в присутності двох свідків та додається до протоколу акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка із результатом огляду. В разі відмови особи від проходження огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами особа одразу направляється до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння. У разі підтвердження стану сп`яніння за результатами огляду в закладі охорони здоров`я відповідний висновок додається до протоколу про адміністративне правопорушення. Направлення до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, відповідно до ч.5 другого розділу Порядку встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить інформацію про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності свідків. Відео містить лише запис зупинки транспортного засобу, звук відсутній. Також, з відео не вбачається та до матеріалів справи не долучено докази, що видавалось ОСОБА_1 направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Викладені обставини, досліджені в судовому засіданні, свідчать про те, що в даному випадку не доведено додержання порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та вимог Порядку, оскільки не доведено, що притягуваному ОСОБА_1 після його відмови пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів було видано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях події ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови від проходження огляду на стан сп`яніння саме відповідно до встановленого порядку.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане викликає сумнів щодо винності особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Всі сумніви в даному випадку суд, у відповідності до вищевказаних норм права трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст.130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та всі докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т.П.Пащенко