Справа № 298/715/20
Номер провадження 3/298/544/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Лютянська М.С., при секретарі судового засідання Коваль А.Ю., за участю прокурора Цар І.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 її захисника Фраткіна Т.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, працюючою т.в.о. директора Державного підприємства Великоберезнянське лісове господарство , за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу №91 від 05 червня 2020 року складеним начальником 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Пузяк Ю.Г., ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора державного підприємства Великоберезнянське лісове господарство, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа державної лісової охорони відповідно до підпункту е пункту 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме чоловіка ОСОБА_2 , вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Так, наказом №110-к від 05.03.2019 заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_1 було продовжено термін дії контракту на посаді директора ДП Великоберезнянське лісове господарство по 25 квітня 2020 року, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, укладеного 25 квітня 2016 року. Наказом № 265-к від 27.04.2020 голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора ДП Великоберезнянське лісове господарство з 27.04.2020. Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до п.п.е пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції. Однак ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст. 28 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні влаштувати на роботу близьку особу, а саме (чоловіка) ОСОБА_2 та використовуючи свої службові повноваження як директора, який уповноважений призначати на посади працівників ДП Великоберезнянське лісове господарство підписала наказ № 3-к від 08.01.2020 про прийняття на роботу ОСОБА_2 сторожем адмінбудівлі чим надала документу юридичної сили. Вказаними діями, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Датою вчинення даного правопорушення слід вважати дату підписання наказу № 3-к, а саме 08.01.2020.

Крім цього, згідно протоколу № 92 від 05 червня 2020 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора державного підприємства Великоберезнянське лісове господарство, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа державної лісової охорони відповідно до підпункту е пункту 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, а саме чоловіка ОСОБА_2 ,не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила голову Державного агентства лісових ресурсів України або Національне агентство з питань запобігання корупції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.Так, наказом №110-к від 05.03.2019 заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_1 було продовжено термін дії контракту на посаді директора ДП Великоберезнянське лісове господарство по 25 квітня 2020 року, у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, укладеного 25 квітня 2016 року. Наказом № 265-к від 27.04.2020 голови Державного агентства лісових ресурсів України ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора ДП Великоберезнянське лісове господарство з 27.04.2020. Таким чином, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення, відповідно до п.п.е пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції. Однак ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч вимогам ч.1 ст. 28 Закону України Про запобігання корупції керуючись приватним немайновим інтересом, який полягав у бажанні влаштувати на роботу близьку особу, а саме (чоловіка) ОСОБА_2 та використовуючи свої службові повноваження як директора, який уповноважений призначати на посади працівників ДП Великоберезнянське лісове господарство прийняла до розгляду заяву та наказ №3-к від 08.01.2020 про прийняття на роботу ОСОБА_2 сторожем адмінбудівлі не повідомила начальника Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства або Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний реальний конфлікт інтересів. Вказаними діями, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП кваліфікуючими ознаками якого є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явилася та пояснила, що з даними протоколами про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП не погоджується, вважає, що відповідно до ст. 29 ЗУ Про запобігання корупції нею було вжито самостійно врегулювання конфлікту інтересів, який міг би виникнути в зв`язку з прийняттям ОСОБА_2 на посаду сторожа, оскільки така особа не є в її підпорядкуванні як керівника, що позбавляє її приватного інтересу та виключає будь-яку можливість його застосування. Посадовою інструкцією сторожа убачається, що сторож відноситься до категорії робітників та підпорядковується безпосередньо головному інженеру. Отже посада сторожа не є її прямим підпорядкуванням а підпорядковується головному інженеру. Просила закрити провадження у справі з підстав відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення, Одночасно уважає, що відсутні обставини, які б свідчили про конфлікт інтересів.

В судовому засіданні захисник Фраткіна Т.Ф. заперечує щодо протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Та подала до суду заперечення в якому зазначила, що в вищевказаних протоколах не зазначено в чому саме полягає суперечність приватного інтересу ОСОБА_1 до її службових/представницьких повноважень, як директора ДП, адже тільки за наявності таких суперечностей можна говорити про реальний конфлікт інтересів, натомість там зазначено, що ... використовуючи свої службові повноваження, як директор , який уповноважений призначати на посади працівників ДП Великоберезнянське лісове господарство підписала наказ .... Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопрушення повязане з корупцією за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, у звязку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 ,, ОСОБА_3 , прокурора Цар І.І. який просив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП, вивчивши та об`єднавши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 року ратифікованою Україною, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна грунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Відповідно до ст.. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог ст. ст. 252,280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є : своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 наказом № 110-к від 05.03.2019 продовжено термін дії контракту з директором державного підприємства Великоберезнянське лісове господарство, яке координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства,та наказом № 265-к від 27.04.2020 року призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора ДП Великоберезнянське лісове господарство з 27.04.2020 року. Наказом (розпорядження) № 3-к від 08 січня 2020 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 як сторож адмінбудівель (назва структурного підрозділу -апарат управління) вбачається, що даний наказ підписано керівником підприємства ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 як посадова особа державної лісової охорони належить до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, у тому числі вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, встановлені у статті 28 цього Закону.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України Про запобігання корупції, корупційне правопорушення це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, які полягають у вчиненні особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 28 Закону «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Беручи до уваги диспозиції ст. 172-7 КУпАП та п. 2 примітки до цієї статті, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати: - у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП); -у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України Про запобігання корупції реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

-потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

-приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідно до пунктів 1.1 та 1.6 Посадової інструкції сторожа, сторож підпорядковується безпосередньо головному інженеру. Згідно Посадової інструкції головного інженера У підпорядкуванні головного інженера є лісничі, начальники цехів, спеціалісти промислової діяльності лісгоспу та виробничих підрозділів, з їх повним складом, включаючи охоронців, сторожів підприємства та інших технічних працівників. Також встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий на посаду сторожа, яка відноситься до категорії Робітник.

Листом Державного агентства лісових ресурсів України Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства ДП Великоберезнянське лісове господарство від 12.05.2020 № 239 вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий на посаду сторожа адмінбудівель 09.01.2020 згідно з наказом по підприємству № 3-к від 08.01.2020. Відповідно до посадової інструкції, сторож підзвітний і підконтрольний (підпорядкований) головному інженерові підприємства. За період з 09.01.2020 по 11.05.2020 жодних заходів заохочувань, надбавок або премій ОСОБА_2 виплачено не було. Оскільки сторож є робітником, а не посадовою особою, немає прямого підпорядкування у своїй роботі до керівника підприємства, отже був відсутній потенційний або реальний конфлікт інтересів, про який необхідно було б повідомити ОСОБА_1 .

Проте одночасно в матеріалах справи немає достовірних відомостей в підтвердження того, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_1 , з чим пов`язується обставини вчинення адміністративного правопорушення, це єдині пояснення ОСОБА_1 які не можуть бути належним підтвердженням таких обставин, що належним чином не підтвердилися під час складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Таким чином, матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять даних про реальний конфлікт інтересів в діях ОСОБА_1 . Також в протоколах чітко не визначена та не сформульована наявність у ОСОБА_1 приватного немайнового інтересу, з посиланням, яку мету ОСОБА_1 при цьому переслідувала, що є обов`язковим для вирішення питання про достовірність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Отже, твердження в протоколах є необґрунтованими припущеннями і не свідчать про присутність усіх необхідних складових для висновку про наявність реального конфлікту інтересу в діях ОСОБА_1 .

При цьому вчинення будь - яких дій чи прийняття рішень в умовах потенційного конфлікту інтересів не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, які встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах виключно реального конфлікту інтересів.

З огляду на наведені висновки про не підтвердження обставин наявності саме реального конфлікту інтересів у ОСОБА_1 як складової діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, а також обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, наявні підстави для висновку про недоведеність складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_1 .

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина, щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Отже, не спростовані в суді доводи ОСОБА_1 та її захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП, в суді не доведено наявність в її діях об`єктивної та суб`єктивної сторони вказаних адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, і такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративних правопорушень.

Таким чином, аналізуючи докази, зібрані під час розгляду справи та аналізуючи законодавство щодо запобігання корупції, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 247, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження адміністративну справу № 298/715/20 номер провадження 3/298/544/20 стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення корупційного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, та адміністративну справу № 298/716/20 номер провадження 3/298/545/20 стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

Присвоїти даній справі № 298/715/20 номер провадження 3/298/544/20.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя М.С. Лютянська