Справа № 204/4679/20
Провадження № 3/204/2878/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Мащук В.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 року о 13 год. 10 хв., в м.Дніпро, на перехресті вул. Робоча та вул. В. Антоновича, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUISER 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнився безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з транспортним засобом «HYUNDAI TUCSON», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження.

Таким чином водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання водій ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, у протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суду не повідомив. Однак, суддя вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду, суддя розцінює, як спробу до затягування судового розгляду з метою уникнення відповідальності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, адміністративна відповідальність за згаданою нормою КУпАП настає у водіїв у разі порушення ними Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження, у тому числі, і транспортних засобів.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №118045 від 29 травня 2020 року (арк.с.1);

- схемою місця ДТП (арк.с.4);

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи (арк.с.5,6);

- фототаблицею (арк.с.7).

Таким чином, факт наявності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, у своїй сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, поясненнями водія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є узгодженими та взаємопов`язаними між собою.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вчини правопорушення 07.05.2020 року. Справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду з Відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області 22.07.2020 року. Для належного виклику і повідомлення особи про час та місце судового розгляду справа слуханням призначена на 03.08.2020 року, у зв`язку з неявкою особи в судове засідання, слухання справи відкладено на 13.08.2020 року, для повторного виклику в судове засідання. Отже, станом на день розгляду справи закінчився строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі.

Однак суд звертає увагу на те, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, з чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Крім того, враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи з принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ.

Аналіз диспозиції та санкції ст. 124 КУпАП дають підстави стверджувати, що дані правопорушення відповідають критеріям кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на необхідність визнання вини.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та справу провадженням закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення стягнення за п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 36, 38, п.7 ст. 247, 294 КУпАП, суддя ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Ю. Мащук