Справа № 471/596/20
Провадження №3/471/323/20
Номер рядка звіту 307
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2020 р.

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Скарницька І.Б., за участю секретаря Романчук О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Братське Братського району Миколаївської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні 3-ох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Братським РВ УМВС України в Миколаївській області, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності постановою Братського районного суду Миколаївської області від 11.02.2020 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, знову вчинив аналогічне правопорушення.

04.07.2020 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого мешкання, безпричинно вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, виганяв з будинку, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, зазначив, що був у стані алкогольного сп`яніння та не пам`ятає конфлікту з матір`ю..

Обставини скоєння правопорушення, підтверджуються даними протоколу серії АПР18 156688 від 07.07.2020 року, письмовим поясненням потерпілої ОСОБА_2 .

Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 , суд виходив із положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229 -VIII, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, із положень п. 3 ст. 1 Закону, згідно яких домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства це - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

А психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 Закону).

У цьому контексті, суд ураховував той факт, що потерпіла мала побоювання за свою безпеку, поза як, звернулась до органу Національної поліції, що достовірно установлено судом із даних рапорту про прийняття її заяви.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні 3-ох неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні в ході слухання справи доведено вину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тому, з урахуванням усіх обставин, вважає необхідним призначити, передбачене санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, покарання у вигляді громадських робіт.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та призначити покарання у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь держави - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Суддя - Скарницька І.Б.