Єдиний унікальний № 243/4211/20
Провадження № 3/243/2124/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов матеріал про адміністративне правопорушення (протокол серії ДПР18 № 317674), з якого вбачається, що 10.05.2020 року о 17-45 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai Accent 1.3 LS, д/н НОМЕР_1 , в м. Слов`янську по вул. Барвінківська біля буд. 234 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагували на світло, бліда шкіра та тремтіння пальців рук. Від продування алкотестеру «Драгер» на місці зупинки та проходження медичного огляду на стан сп`яніння у Слов`янському наркологічному диспансері відмовився в присутності двох свідків, від керування відсторонений, проводилась відеофіксація за допомогою пристроїв Body Cam № 00031 та № 00135, відеореєстратор XIAOMI 70 mai.

За протоколом про адміністративне правопорушення своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, пояснив, що він не керував автомобілем, за кермом знаходилась його матір ОСОБА_2 , та сам ОСОБА_1 керував автомобілем лише за вказівкою інспектора патрульної поліції, коли той сказав від`їхати від зупинки громадського транспорту, де автомобіль був припаркований, коли до нього під`їхали працівники поліції.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 10.05.2020 року, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» ОСОБА_1 був зупинений за порушення п. 15.9 Правил дорожнього руху, а саме через зупинку автомобіля на зупинці громадського транспорту. У ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, однак, він відмовився проходити медичний огляд у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Особисто свідок ОСОБА_3 не зупиняла транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та самого керування ОСОБА_1 автомобілем не бачила, зупиняв інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 О.В., а ОСОБА_3 лише складала протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про необхідність прибути в судове засідання для надання пояснень з приводу справи.

З відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, зробленого за допомогою пристроїв Body Cam № 00031 та № 00135, відеореєстратор XIAOMI 70 mai, не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на відеозаписі зафіксовано, що коли автомобіль патрульної поліції під`їхав до автомобіля Hyundai Accent 1.3 LS, д/н НОМЕР_1 , останній вже був припаркований, та ОСОБА_1 з жінкою знаходились зовні біля автомобіля. ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля лише за гучною вказівкою інспектора патрульної поліції, щоб від`їхати від зупинки громадського транспорту, що також вбачається з доданого до протоколу відеозапису.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013, «Малиге проти Франції» від 23.09.1998р. ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення , провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП немає, оскільки матеріалами справи не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд.

Суддя А.О. Гончарова