Справа № 306/637/20
Провадження № 3/306/293/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Тхір О.А., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №388293 від 19.05.2020 року, які надійшли від Свалявського відділу поліції Мукачівського відділення поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП невідомий за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №388293 від 19.05.2020 року ОСОБА_1 19 травня 2020 року о 21:07 годині в м. Свалява по вул. Головній керував автомобілем DACIA LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря, чим порушив вимоги п. 2.9 А Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, в якій пояснив, що 19.05.2020 року не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не погоджується та вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та відповідальність, яка передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України. Зазначає, що відсутні докази винуватості його у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тому що 19.05.2020 року він був просто не пристебнутий ремнем безпеки, а працівники поліції використовуючи своє службове положення, дали його діям безпідставні та недоведені висновки. Що за аналогічні правопорушення до адміністративної відповідальності ніколи не притягався і я, як законослухняний водій дотримується правила дорожнього руху. Просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує факт вчинення правопорушення, та є одним з основних джерел доказів, тому, він повинен бути складений з дотриманням норм чинного законодавства.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам по даній справі, в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 256 КУпАП - при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зокрема особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Вказані права при складанні протоколу не були роз`яснені ОСОБА_1 ..

З огляду на викладене, суд вважає, що посадові особи, зокрема працівники поліції не дотримали вимог Закону щодо поінформованості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо її прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо суті вчиненого правопорушення та наслідків.

Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 01 грудня 2015 року за №1496/27941 визначено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

До протоколу не додано ні пояснень свідків , ні пояснень самого правопорушника, додано диск, записи на яких датовані 20.05.2020 року.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.п.15, 16 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції": 15. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

16. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Відповідно до п. 22 вищезазначеної Інструкції - висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Оглянувши висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений щодо ОСОБА_1 19.05.2020 року, доходжу наступного висновку.

Вказаний акт не має даних про наявність акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок не скріплений печаткою.

За таких обставин, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений щодо ОСОБА_1 19.05.2020 року є недійсним і не може бути використаний як доказ у даному провадженні.

Інших, належним та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду не надано.

Крім того, з доданого до справи диск з відеозаписами вбачається, що всі записи на диску датовані 20 травня 2020 року, в той час як протокол за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено 19 травня 2020 року, що позбавляє суддю відповідно до ст. 280 КУпАП можливості повного та всебічного з`ясування обставин справи та вирішення справи у з неухильним дотриманням вимог Закону.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до ст. 6 Конвенції.

Звертаючи увагу на гарантії статті 6 Конвенції при розгляді вказаної категорії справ слід зазначити, що вона за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішенні спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинуваченні при вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов`язкова відповідність порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, які складають протокол та і особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Також в деяких інших справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що відсутні належні, допустимі та у своїй сукупності достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Отже провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись ст.256, п.2 ст. 278 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області О.А.Тхір