Справа № 152/679/20
П О С Т А Н О В А
іменем України
17 липня 2020 року м. Шаргород
Справа №152/679/20
Провадження №№3/152/342/20,
Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області Славінська Н.Л.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12.06.2005 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлювався,
за ст.122-2, ч.1 ст.130 КпАП України,
ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-2, ч.1 ст.130 КпАП України, невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобута відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме: 17.06.2020 року о 16 годині 05 хвилин на 60 км автодороги Т-0218 «Лука Барська-Ямпіль», з явними ознаками алкогольного сп`яніння, якими є запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, зміна кольору шкірного покриву (бліде обличчя), керував транспортним засобом «Шевроле Лачетті» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , а також на 60 км автодороги «Лука Барська-Білинівці-Ямпіль» не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольорів і спеціального сигналу, після чого був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі по вул. Зарічна, 5 в с. Пасинки Шаргородського району Вінницької області. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу та від проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
В суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративних правопорушень при вище наведених обставинах визнав частково. Пояснив, що 17.06.2020 року о 16 годині 05 хвилин він їхав додому на автомобілі «Шевроле Лачетті» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , в цей час поліцейський автомобіль, який їхав позаду нього, наблизився, після чого він прийняв вправо та пригальмував, щоб пропустити патрульних, проте автомобіль поліцейських призупинився і через вікно один із них запропонував йому вийти з машини, але він злякався, оскільки поліцейські, на його думку, поводили себе агресивно, тому почав їхати далі, а поліцейські його переслідували аж до подвір`я домоволодіння, в якому проживає, тобто в с. Пасинки.
Також, ОСОБА_1 пояснив, що не визнає себе винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, оскільки під час керування автомобілем 17.06.2020 року він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а на місці зупинки транспортного засобу поліцейські не пропонували йому проти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», а відразу запропонували їхати в лікарню, від чого він дійсно відмовився, оскільки боявся працівників поліції, які, на його переконання, поводили себе агресивно, вступили з ним у сварку, намагалися розбити скло в автомобілі, коли він відмовився виходити з автомобіля.
ОСОБА_1 також пояснив, що не заперечує щодо об`єднання протоколів про адміністративне правопорушення в одне провадження.
Розглянувши справу про адміністративні правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Відповідно до п.1.10. ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил…
Згідно з вимогами п.2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень доведена матеріалами справи та поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . Так, 17.06.2020 року приблизно о 16 годині вона йшла з магазину та побачила автомобіль поліцейських з увімкненою сиреною та автомобіль сина ОСОБА_1 у себе на подвір`ї. ОСОБА_1 знаходився у автомобілі і не хотів виходити, а потім погодився на пропозицію дружини і вийшов. Поліцейські сварилися з її сином, стверджували, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, але ОСОБА_1 не вживає спиртного через хворобу. ОСОБА_1 дійсно відмовився їхати з поліцейськими в лікарню для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як п`яним не був, а був дуже стомленим, оскільки повертався з нічної зміни з роботи, проте у її присутності поліцейські не пропонували проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».
Свідок ОСОБА_3 в суді пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 17.06.2020 року до них на подвір`я за автомобілем її чоловіка заїхав поліцейський автомобіль із ввімкненою сиреною. Коли вона вийшла на подвір`я, то чоловік знаходився у автомобілі і не виходив, а поліцейські вимагали від нього документи, тому вона іншим ключем відкрила автомобіль, з якого взяла документи і надала на вимогу поліцейських. Один із поліцейських поводив себе агресивно, сварився на чоловіка, вимагав, щоб останній вийшов із автомобіля і пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейські стверджували про те, що ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, тому не зупинився на їх вимогу про зупинку і втікав додому. Коли ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, то поліцейський продовжував сварити його, а він, в свою чергу, сварився із ними. Потім чоловік не погодився пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а в її присутності приладу «Драгер» для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції чоловіку не надавали, натомість, пропонували їхати для проходження огляду до Шаргородської ЦРЛ, від чого останній відмовлявся, так як був наляканий.
Винуватість ОСОБА_1 також підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії БД №300760 та ДПР18 №544681 від 17.06.2020 року (а.с.1, 22).
Копії протоколів знаходяться у матеріалах справи про адміністративні правопорушення, оскільки ОСОБА_1 відмовився їх отримувати.
Також, судом здійснено безпосередній перегляд відеозаписів адміністративного правопорушення, що міститься на електронних носіях: двох дисках DVD-R, та встановлено, що ОСОБА_1 на автомобілі «Шевроле Лачетті» з державним номерним знаком НОМЕР_2 їхав по автодорозі, яка сполучає м. Шаргород та с. Пасинки, позаду нього рухався поліцейський автомобіль. При цьому вбачається, що під час руху автомобіль «Шевроле Лачетті» з державним номерним знаком НОМЕР_2 призупинився, коли до нього наблизився автомобіль поліцейських і відразу рушив з місця та не виконував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, яка подавалася за світлового та звукового сигналів. До того ж, під час руху та переслідування поліцейськими автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїздив на смугу зустрічного руху, не дивлячись на рух зустрічного транспорту. Після повороту на с. Пасинки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинився і продовжувалося його переслідування поліцейськими до подвір`я домоволодіння, в якому він проживає. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився вийти з автомобіля і документи для встановлення особи поліцейським надала ОСОБА_3 , яка відкрила автомобіль з боку пасажирського сидіння.
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення, а також підтверджена поясненнями як самого ОСОБА_1 , який повідомив суду, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, так і поясненнями свідків, які також повідомили суду, про те, що від огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився та стверджував, що не перебуває в стані сп`яніння.
Ствердження ОСОБА_1 про те, що він не заперечував щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та поліцейським йому було відмовлено, не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки від надання пояснень по суті адміністративного правопорушення на місці зупинки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення останній відмовився та не скористався своїм правом заперечувати щодо фактів та обставин правопорушення, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, який, відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надаючи письмові пояснення поліцейським, також засвідчили і факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», проте в суді стверджували, що у їх присутності така пропозиція огляду ОСОБА_1 від поліцейських не надходила, що суд розцінює як спробу сприяння уникненню від адміністративної відповідальності останнього, який є їх сином та чоловіком, відповідно.
Частиною ч.1 ст.36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Згідно з ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Вказані протоколи про адмінправопорушення, вчинені ОСОБА_1 , надійшли до суду та розглядаються суддею одночасно, тому підлягають об`єднанню в одне провадження.
Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 , який в суд пояснив, що дійсно не виконав вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу та втікав від останніх, а також відмовився їхати до Шаргородської ЦРЛ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, в діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КпАП України, невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому він повинен нести адміністративну відповідальність за ст.122-2, ч.1 ст.130, КпАП України (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення).
Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід накласти стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, в розмірі, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення).
На підставі викладеного та керуючись ст.122-2, ч.1 ст.130 (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення), ст.ст. 283, 284, 294, 307 КпАП України,
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: