ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2052/20 Головуючий в 1 інст. Задорожко О.А.
Провадження № 33/807/556/20 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 154 ч. 2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Овсієнко А.В., справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 8 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.03.2001 року Дніпрорудненським МВМ, (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. з конфіскацією тварини - собаки породи «Дратхаар», стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду першої інстанції 7 червня 2020 року о 20-25 годині, на дорозі, біля Центрального пляжу в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області в районі кафе «Фортуна», ОСОБА_1 вигулював собаку породи «Дратхаар» з використанням електронного нашийника та без намордника, внаслідок чого собака вкусила свійську тварину - тхора, який належав ОСОБА_2 , після чого тварина тхір померла. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду є незаконною в частині кваліфікації та накладеного стягнення.

Вказує, що посилання суду в постанові з приводу підтвердження ним обставин, викладених в протоколі, не відповідають дійсності.

Посилається на свої письмові пояснення, згідно яких 07.06.2020 р. він вигулював свою собаку породи «Дратхаар». Собака була в електронному нашийнику. Собака забіг до лісопарку, через деякий час вибіг звідти та кульгував на праву передню лапу. Вже біля кафе «Фортуна» у м. Дніпрорудному його наздогнав невідомий йому чоловік, який кричав, що його собака вкусив його домашню тварину - тхора. Чоловік тримав в руці револьвер та почав йому погрожувати. На його зауваження він відреагував досить агресивно та відкрив стрілянину зі своєї зброї в його бік. Чоловік був у стані алкогольного сп`яніння та вів себе неадекватно. Тільки на диво від його пострілів ніхто не постраждав, ні він ні його собака, ні випадкові перехожі.

У письмових пояснення ОСОБА_2 вказав, що він здійснив постріл в бік його собаки для відлякування. Потім забрав свого тхора та пішов додому. Орієнтовно о 20.35 год. він зустрів його собаку та підійшов до господаря, щоб зробити зауваження.

Тобто, потерпілий з його слів, забрав тіло свого тхора, не почав розшукувати господаря собаки, який вкусив його тварину, а пішов до дому. Тільки через деякий час він розшукав його та почав погрожувати словами та зброєю. Здійснив декілька пострілів в його бік, він намагався захищатись, захищати свою дружину і відштовхнув ОСОБА_2 . Коли він впав, його тхір вискочив з його рук та побіг. Його собака, який є мисливським і для якого полювання є його генетичною особливістю, вхопив тварину. На його зауваження він випустив тварину, після чого та померла.

Вважає, що судом цю обставину проігноровано.

Вказує на те, що потерпілий до судового засідання не з`явився та свої письмові показання не підтвердив. В матеріалах справи відсутній медичний висновок щодо стану самого ОСОБА_3 , який, як він вважає, був у стані алкогольного сп`яніння.

Суд проігнорував той факт, що ОСОБА_3 застосував зброю не для захисту свого майна, а для нападу.

Вказує, що коли ОСОБА_3 підійшов до нього, йому було незрозуміло, в якому стані була його тварина. Після того, як він почав вести себе неадекватно, почав стріляти, випустив свого тхора з рук, його собака став на його захист і схопив тхора. Вважає, що вказане свідчить, що якщо його собака і спричинила тілесні ушкодження тхору, то це сталося з вини самого потерпілого, який спровокував цю ситуацію.

Наводить опис собаки породи «Дратхаар» з Вікіпедії, підкреслюючи, що ця собака має вроджену низьку агресію до людей, яка не спричиняє шкоди здобичі, а лише охороняє її та сповіщає хазяїна.

Вказує, що ОСОБА_3 сам порушив правила вигулу тхора.

Вважає, що його вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, не доведено сукупністю доказів.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, доповнень не мав.

Захисник підтримала апеляційну скаргу. Вважала, що суд не дослідив усі обставини справи. Послалася на відсутність висновку медичного огляду щодо перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що тхір був живий, коли ОСОБА_2 підійшов та сам почав конфлікт.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, є обґрунтованими та засновані на досліджених в судовому засіданні доказах.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 279538 від 13.06.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , протоколом огляду місця події від 07.06.2020, висновком № 124 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 07.06.2020, копіями паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 та паспорту № НОМЕР_3 на собаку мисливської породи дратхаар.

Належність і допустимість вказаних доказів в апеляційній скарзі не заперечується.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , усупереч відповідних доводів апеляційної скарги, є логічними та послідовними.

А саме відповідно до пояснень потерпілого о 20 год. 30 хв. собака напав на його фредку - домашнього тхора. Відігнавши собаку та піднявши тіло померлої тварини, приблизно о 20 год. 35 хв., тобто вже за п`ять хвилин, він побачив собаку разом із її господарем - ОСОБА_1 , якому він зробив зауваження, внаслідок чого сталися події, оцінка яких виходять за межі цієї справи про адміністративне правопорушення.

Водночас посилання апелянта на те, що його собака вбив тхора , захищаючи господаря, позбавлені логічного змісту, адже тхір не нападав на ОСОБА_1 . Є безпідставним посилання апелянта на характеристику породи дратхаар, відповідно до якої собака не спричиняє шкоди здобичі, адже факт загибелі тхора від укусу його собаки він не заперечує.

Є безпідставним посилання апелянта на порушення потерпілим правил вигулу тхора, адже відповідно до пояснень ОСОБА_3 він вигулював фредку на повідку. Крім того вказані обставини, як і наявність чи відсутність доказів, які б підтверджували або спростовували думку ОСОБА_1 про перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, не можуть виключати відповідальність ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Наявність на собаці електричного нашийника також не вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення в діяннях ОСОБА_1 , адже відповідно до диспозиції ст. 154 КУпАП правопорушенням є вигулювання собак без повідків та намордників.

При накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачає безальтернативне накладення додаткового стягнення у вигляді конфіскації тварини.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 8 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 311/2052/20