Дата документу Справа № 310/7707/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/7707/19 Головуючий в 1 інст. Стручкова Л.І.
Провадження №33/807/54/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його представника - адвоката Хіжнякова І.В. на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 19.09.2019 року о 05 годині 39 хвилин ОСОБА_1 , по вул. Лютеранська в м. Бердянськ Запорізької області, керував автомобілем ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КУ «БПНД» №1052. Від продуття алкотестера «Драгер» ухилився шляхом відмови при свідках. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5а ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції. ОСОБА_1 та його представник адвокат Хіжняков І.В., звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хіжняков І.В., посилаючись на Конституцію України, КУпАП та рішення Європейського суду вважає, що постанова суду необґрунтована, невмотивована, незаконна, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. Так, всупереч вимогам ст.268, ст. 271 КУпАП дану справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та без участі адвоката Хіжнякова І.В., який знаходився на лікарняному, про що заздалегідь повідомив суд, чим було порушено право на захист ОСОБА_1 . Зазначає, що інспектором поліції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився, так як останній відмовився від проходження такого огляду на місці за допомогою «Драгер» Alcotcst 6810, який, крім того, не включений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, дозволених для застосування на території України медичних виробів. ОСОБА_1 в даному конкретному випадку на його вимогу не було надано жодних документів на підтвердження легітимності «Драгер» Alcotcst 6810, чим порушені вимоги ч.2 чст.266 КУпАП. Отже, з урахуванням вищенаведеного, супроводження ОСОБА_1 в медичний заклад працівником поліції для проходження експертизи є незаконним, що відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП тягне за собою наслідок - недійсності протоколу, який складений з вищенаведеними порушеннями. Також, в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження медичної експертизи і в той же час притягується за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а не за відмову від проходження такого огляду. Таким чином, висновки суду викладені в постанові судді від 18.12.2019 року не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу на письмові покази свідків, які є свідками і відмови від проходження медогляду на місці зупинки транспортного засобу і одночасно свідками складання протоколу працівниками поліції та відмови останнього від підписання протоколу, тобто через 1 годину від часу зупинки автомобіля і їх першої присутності в якості свідків. Крім того, судове засідання 04.12.2019 року проводилося за участю адвоката і ОСОБА_1 , однак останній показів не надавав, в цьому судовому засіданні було визначено лише порядок дослідження доказів та визначено, що ОСОБА_1 повинен бути допитаний останнім. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся проходити освідування на місці, а лише відмовився продути алкотестер Драгер 6810, який заборонений на території України. Звертає увагу, що його примусово було доставлено у медичний заклад. Щодо показів свідків зазначає, що на місці зупинки транспортного засобу, в БПНД, а також при складанні протоколу вказаних свідків не було, крім того їх письмові покази тотожні, що позбавляє їх доказової бази. Вказані свідки судом допитані не були. Працівники поліції при складанні протоколу не роз`яснювали йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ідентичні доводам апеляційної скарги його представника - адвоката Хіжнякова І.В.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 та його представника -адвоката Хіжнякова І.В. про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, тривалість апеляційного розгляду, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 та адвоката Хіжнякова І.В. про відкладення апеляційного розгляду через відсутність поважних причин неявки, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, про що свідчать його заява про ознайомлення зі справою, призначення йому захисника, неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.13, 17, 18, 25, 31, 34, 57, 68).

Суд п`ять разів відкладав розгляд справи у зв`язку з заявами ОСОБА_1 та його захисника Хіжнякова І.В. про відкладення розгляду справи (а.с. 17, 23, 31, 34, 57, 68).

Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 38 КУпАП щодо строків притягнення особи до адміністративної відповідальності та процесуальну поведінку ОСОБА_1 та його захисника щодо неявки у судові засідання, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнення від відповідальності, тому розглянув справу 18.12.2019 р. без участі належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника (а.с.61, 68).

З таким висновком судді погоджується і апеляційний суд, оскільки сукупність зазначених обставин, викликає обґрунтовані сумніви в добросовісності користування ОСОБА_1 та його представником своїми процесуальними правами.

Крім того, місцевий суд проаналізував позиції ОСОБА_1 та його представника - адвоката, надані в судовому засіданні 04.12.2019 р. при вирішення справи по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 060909 (а.с. 1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1052 від 19.09.2019 року (а.с.3); копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1052 від 19.09.2019 року (а.с.56); копією направлення на огляд водія від 19.09.2019 року (а.с.5, 53); копією запису №1052 від 19.09.2019 року з журналу реєстрації медичних оглядів (а.с.54-55), письмовими поясненнями свідків (а.с. 8-9). А також показами лікаря ОСОБА_2 (висновок № 1052 від 19.09.2019 року), поясненнями поліцейського ОСОБА_3 , які пояснили, що при виконанні ними своїх службових обов`язків діяли відповідно до норм, правил та приписів встановлених діючим законодавством.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 за дії, передбачені до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи доведеними обставини, викладені у протоколі, в якому дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП як наслідок порушення саме п. 2.9 Правил дорожнього руху України, що передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані, зокрема алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, суд визнав доведеним провину ОСОБА_1 саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На думку апеляційного суду зазначення судом в постанові пункту 2.5а ПДР не спростовує провини ОСОБА_1 за встановленим фактом керування транспортним засобом даним водієм у стані алкогольного сп`яніння і слід віднести на користь технічної описки.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до змісту ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з направлення на огляд (а.с. 5) працівником поліції було виявлено наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння - млява мова, нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Як пояснив інспектор поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції, 19.09.2019 року зупинив ЗАЗ Ланос, водій був з явними ознаками алкогольного сп`яніння - млява мова, хитка хода. Оскільки останній, в присутності двох свідків, якими були звичайні перехожі, від продуття алкотестеру «Драгер» на місці відмовився, то проїхали до КУ «БПНД» для проходження медичного огляду на стан сп`яніння. За результатами медичного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, оскільки ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці події, його було доставлено до медичного закладу, що і стало підставою для зміни встановленого законом порядку огляду на місці на інший вид медичного огляду у медичному закладі, що повністю відповідає положенню ч.3 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, процедура огляду ОСОБА_1 у медичному закладі не порушена.

Крім того, присутність свідків на місці події була обумовлена запропонованим інспектором поліції порядку проходження з використанням спеціальних технічних засобів, що і стало підставою для їх залучення.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в письмових поясненнях підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від продуття алкотестера та перебування останнього у нетверезовому стані, що і було підставою для пропозиції водієві ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу.

За змістом ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відбувається за участю поліцейських, а не свідків, а тому їх пояснення не є істотними для правильного вирішення справи та встановлення інкримінованого складу адміністративного правопорушення саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, свідчення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджують факт відмови ОСОБА_1 на місці зупинки від проходження медичного огляду за допомогою технічного приладу.

Сукупність досліджених доказів відтворюють обставини події, їх хронологію та вказують на дотримання працівниками патрульної поліції положень ст. 266 КУпАП щодо процедури медичного огляду.

Твердження про те, що письмові пояснення свідків тотожні, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки незалежно від вказаного, кожне з таких пояснень містить особистий підпис свідка, а отже і згоду на правильне зазначення працівником поліції всіх відомостей, які в ньому містяться.

За результатами медичного огляду ОСОБА_1 лікарем було встановлено не лише візуальні ознаки перебування ОСОБА_1 у алкогольному сп`янінні, а і зафіксований такий стан за допомогою технічного приладу, який вказав на 2 проміле, що відображено у акті медичного огляду (а.с. 56) та викладено у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1052 від 19.09.2019 року (а.с.3).

Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015р. визначено порядок огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення його результатів, зокрема, зазначено, що висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Отже, у разі незгоди із висновком щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_1 не був позбавлений можливість його оскаржити, що передбачено Інструкцією.

Стосовно тверджень ОСОБА_1 , що його було примусово доставлено до лікарні, слід відмітити, що дії працівників поліції не є предметом розгляду судом апеляційної інстанції і віднесено до компетенції інших органів державної влади, які повинні проводити відповідну перевірку стосовно працівників поліції у межах закону та своїх повноважень. При цьому сторона захисту не зазначає, що були оскаржені в установленому Законом порядку такі дії працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги, що газоаналізатор (алкотестер) Drager Alcotest 6810 не включений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, а тому ОСОБА_1 відмовився від його продуттябезпідставні з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Газоаналізатор Drager Alcotest зареєстрований та внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 6810» працівниками поліції.

Отже, сукупність досліджених доказів, які узгоджуються між собою, вказують, що висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Хіжнякова І.В. та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник