Справа № 219/7525/20
Провадження № 3/219/2796/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2020 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від заступника начальника Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

26.07.2020 поліцейським СРПП №4 Бахмутського ВП старшим сержантом поліції Перепелиця О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 426306 про те, що 25.07.2020 о 23.40 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова), не відреагував на законну вимогу працівника поліції ОСОБА_2 залишатися на місці, намагався залишити місце, скоєння правопорушення, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Особу правопорушника встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 , йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник - адвокат Топчийов Є.В., діючий на підставі договору від 13.08.2020 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4189, вважали що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 повідомив суду, що в той день він зі своїм напарником ОСОБА_4 їхали на службовому автомобілі з реєстраційним номером НОМЕР_1 білого кольору. По пров. Пермомайському автомобіль зупинили у зв`язку з тим, що ним було порушено Правила дорожнього руху, поліцейські складали протокол за те, що не освітлювався належним чином номерний знак авта. Коли ОСОБА_5 звернувся до нього з проханням пред`явити паспорт та техпаспорт, він сказав, що забув документи у знайомого в гаражі. Алкогольних напоїв він в той день не вживав, а в салоні автомобіля був запах спиртного, тому що його пасажир, якого він віз на передньому сидінні, був у нетверезому стані і він його віз додому. Він нікого не ображав, нецензурною лайкою у бік поліцейських не висловлювався, нікому не погрожував. Стосовно порушення ПДД зазначив, що штраф заплатив.

Захисник Топчийов Є.В. вважав, що відсутній склад адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , оскільки належних доказів до матеріалів справи не надано. Натомість, ОСОБА_1 звертався до лікарні з приводу його побиття та нанесення йому травми спеціальними засобами захисту (газовим балончиком).

Заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Топчийова Є.В., вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Виходячи з диспозиції ст.185 КУпАП для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона: відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або відмова, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Тобто, правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.92 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" вказано, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок" (абзац 2 п.7). Саме це тлумачення є визнаним і сьогодні, на нього посилається Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

Згідно вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, якою передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак уповноважена особа, поліцейський Бахмутського відділу поліції Перепелиця О.В., не дотрималась вказаних вимог закону при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, оскільки в ньому належним чином не викладено суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 426306 вбачається, що 25.07.2020 о 23.40 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова), не відреагував на законну вимогу працівника поліції ОСОБА_2 залишатися на місці, намагався залишити місце скоєння правопорушення, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою. Однак в цьому в протоколі не зазначено сукупність ознак, які б утворювали об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та не вказано, в чому полягали законні вимоги поліцейського, які не виконав ОСОБА_1 , де саме було вчинено адміністративне правопорушення, тобто конкретно не визначено місце вчинення правопорушення. Крім того, якщо ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, то чому поліцейські не скористалися своїм правом і не здійснили огляд його на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не відсторонили його від керування автомобілем, не запропонували йому пройти медогляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , полягає у висловлюванні у грубій формі на адресу поліцейських, погрозах фізичною розправою, не відреагуванні на законну вимогу працівника поліції ОСОБА_2 залишатися на місці, намаганні залишити місце скоєння правопорушення.

Проте, протокол серії АПР 18 № 426306 від 26.07.2020 взагалі не містить відомостей

щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, тоді як згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові уповноваженої особи, яка склала протокол;

відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі їх надання); інші відомості, потрібні для вирішення справи. Таким чином, з вищенаведеного протоколу не зрозуміло, яке саме місце не повинен був залишати ОСОБА_1 .

Такі дії як висловлювання у грубій формі на адресу поліцейських, погрози фізичною розправою, не утворюють склад адміністративного правопорушення, визначеного законом як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно ОСОБА_1 протокол серії АПР 18 № 426306 від 26.07.2020 не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.185 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Суду не надано належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 256, 268 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на час розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови

Суддя Л. В.Шевченко