Справа № 308/4857/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, ідентифікаційний номер - суду не відомий, до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2020 року о 18 год. 30 хв. в м. Ужгород, вул. Лисенка, буд.20, гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 4, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366415 від 17.05.2020 року, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №122 від 17.05.2020 року, DVD диск з записом події, яка мала місце 17 травня 2020 року, за участі ОСОБА_1 , рапорт працівника поліції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був судом повідомлений неодноразово належним чином. Клопотань про відкладення від нього не надходило. Адвокат Ковач І.І. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ще після судового засідання 14.07.2020 року, про що особисто розписався у розписці, яка міститься в матеріалах справи. Подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване його виїздом до міста Київ, проте як вбачається з доказів на підтвердження виїзду до міста Київ, посадочний документ був придбаний згодом, а саме 16 липня 2020 року.

Також, суд, розглянувши докази на підтвердження клопотання про відкладення, які подані адвокатом Ковач І.І., встановив, що часом прибуття потягу до міста Ужгород, згідно посадочного документа є 09 год. 19 хв., 30 липня 2020 року, та враховуючи територіальну віддаленість Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від залізничного вокзалу міста Ужгород, судом було відкладено розгляд справи на час, достатній для прибуття адвокатом Ковач І.І. до суду. Проте станом на 11 год. 00 хв., ні адвокат Ковач І.І. ні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не прибули.

З огляду на те, що ОСОБА_1 та адвокат Ковач І.І., будучи обізнаними про складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та про час та місце розгляду справи, не вжили заходів для явки до суду, враховуючи той факт, що це суд призначив вже четвертий розгляд даної справи, вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відтак клопотання адвоката Ковача І.І. про відкладення розгляду справи було задоволено частково, та відкладено розгляд справи на час достатній для прибуття до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, та враховуючи обмежений час розгляду справ про адміністративні правопорушення, неодноразові відкладення розгляду справи для можливості надання учасниками справи своїх пояснень, суд враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП про адміністративні правопорушення, вважає за можливе розглянути дану справу без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Адвокатом Ковач І.І. також було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Проте суд, вважає за необхідне зазначити, що згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість в результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена, тобто законодавцем такі дії не були декриміналізовані, тому відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП була передбачена цією статтею на час інкримінованих дій на час розгляду районним судом.

Відповідно до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, були внесені зміни до КУпАП, а саме відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в тому числі передбачена і за керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, було виключено з частини першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України.

Проте згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як наголосив КСУ, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у вигляді керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вказана позиція узгоджується листом Виконуючого обов`язки голови Касаційного Кримінального суду В. Щепоткіної від 03.07.2020 №370/0/158-20.

Загальна декларація прав людини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року) встановлює: „Ніхто не може бути засудженим за злочин на підставі скоєння якого-небудь діяння або за бездіяльність, які під час їх скоєння не становили злочину за національними законами чи за міжнародним правом. Не може також накладатися покарання, більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у той час, коли злочин було скоєно (пункт 2 статті 11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, 17 травня 2020 року, тобто під час дії попередньої редакції Закону (КУпАП), яка передбачає більш м`який вид відповідальності.

Щодо клопотань адвоката Ковача І.І. про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не зазначені свідками у протоколі серії ДПР18 № 366415 від 17.05.2020 року, та у клопотанні жодним чином не обґрунтовано та не доведено які саме факти можуть довести ці особи, та обставини, про які зазначені у даному клопотанні повністю спростовуються дослідженим у судовому засіданні DVD-диском, з записом події, яка мала місце 17 травня 2020 року, за участі ОСОБА_1 .

Суд також не вважає за необхідне витребовувати в Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради, акт медичного огляду, що складався під час медичного огляду гр. України ОСОБА_1 , так як суду не зрозуміло яким чином акт медичного огляду стосовно громадянина ОСОБА_1 має відношення до вказаної справи, № 308/4857/20, яка розглядається щодо ОСОБА_1 .

Таким чином, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що своїм діянням гр. України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів,що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення,обставини справи,вважаю, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, ідентифікаційний номер - суду не відомий, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200/ десять тисяч двісті/грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, ідентифікаційний номер - суду не відомий, на користь держави судовий збір в розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 коп.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області Н.В. Дергачова