ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1091/20 Справа № 199/3328/20 Суддя у 1-й інстанції - Дяченко І.В. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., за участі ОСОБА_1 - особи, що притягується до адміністративної відповідальності, його захисника - адвоката Андрієнка С.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Дане правопорушення, на думку суду, ОСОБА_1 скоїв при наступних обставинах.

11.05.2020 року о 09-20 год. в м. Дніпро по вул. Калиновій, в районі буд. №26в, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Мерседес Бенц С 200» держномер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

На переконання суду першої інстанції, дані дії водія ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що про місце та час розгляду справи ОСОБА_1 належним чином повідомлено не було і судовий розгляд проводився без його участі, чим порушено його права, оскільки останній не міг ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення, подати докази, викликати свідків та скористатися правовою допомогою.

Вказує, що інспектор поліції у протоколі не зазначив про те, що той відмовився від огляду саме в закладі охорони здоров`я, тому обставини, викладені у протоколі не відповідають складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що ознаки наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі не відповідають ознакам, вказаним в Інструкції про порядок виявлення у водії ознак сп`яніння...

Стверджує, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зазначає, що письмові пояснення свідків та рапорт поліцейського не є належними доказами по справі. Звертає увагу, що відеозапис з камер інспекторів поліції не є безперервним. ОСОБА_1 не було ознайомлено з протоколом, не роз`яснено права під час його складання, чим порушено його право на захист. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 і його захисник підтримали свої доводи і просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається захисник, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі на неповноту і необ`єктивність судового розгляду в суді першої інстанції на невідповідність висновків суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні ним протиправних дій фактичним обставинам справи є безпідставними.

Матеріалами справи встановлено, що її розгляд в суді першої інстанції проведено з дотриманням норм процесуального закону, а висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при встановлених судом обставинах, підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними в постанові доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_1 суд послався на пояснення свідків, які ті давали на місці події після роз`яснення їм прав, передбачених ст. 63 Конституції України в присутності посадових осіб поліції та самого порушника ОСОБА_1 , тобто в умовах, які виключали здійснення на них будь-якого тиску.

Звертається увага на те, що вірність повідомлених свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 даних про обставини скоєного ОСОБА_1 порушення засвідчені їх власноручними записами та підписами без будь-яких зауважень.

Їх суть зводиться до того, що в день події, а саме, 11 травня 2020 року в їх присутності водій транспортного засобу Mercedes-benz, д.н.з. НОМЕР_1 відмовився від пропозиції інспектора поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 2, 3).

Аналіз цих пояснень свідчить, що вони відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, місця скоєння ОСОБА_1 правопорушення, відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, наслідків таких дій та інші фактичні обставини правопорушення, які складають елементи протиправного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині постанови.

Крім того, узгоджені з викривальними поясненнями вказаних свідків дані містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення від 11 травня 2020 року про виявлення співпрацівниками поліції у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння при керуванні транспортним засобом і про його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 1);

- в рапорті інспектора поліції Фастовець С.Л. про встановлення під час патрулювання у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, і про те, що той відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан сп`яніння (а.с. 4).

- відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції, відповідно до яких, ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с. 1).

Не можна не звернути уваги на те, що протокол складено посадовою особою органу поліції у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП. Тому підстав сумніватися в об`єктивності даних, які в ньому містяться, у суду не знаходиться. Відсутність посилань на застосування відео запису на місці події не може бути визнано вирішальним, оскільки такий запис відбувається цілодобово, і не особисто для складання саме протоколу.

Наведеними даними спростовані твердження захисника про відсутність в справі доказів винності ОСОБА_1 та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 204220, в якому наявний підпис ОСОБА_1 про те, що останній зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомлений, його копію отримав та зазначені у ньому відомості правильні.

Доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист є безпідставними, такими, які спростовуються дослідженими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11 травня 2020 року, ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська 17 червня 2020 року, про що свідчить власноручний підпис останнього (а.с. 1).

Після надходження матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до суду, її розгляд було призначено на 09 год. 03 червня 2020 року, про що повідомлено ОСОБА_1 судовою повісткою (а.с. 14).

02 червня 2020 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення її розгляду на іншу дату у зв`язку з необхідністю залучення адвоката (а.с. 11).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 04 травня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Андрієнком С.В. про надання правової допомоги під час розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення (а.с. 8-10).

Також матеріали справи містять відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи на 09 год. 18 червня 2020 року та 09 год. 28 липня 2020 року (а.с. 15, 16).

Крім того, в суді апеляційної інстанції сам ОСОБА_1 підтвердив, що отримував SMS-повідомлення про виклики до суду, однак про засідання, призначене на 10 серпня 2020 року, SMS-повідомлення йому не надходило.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи функціонує офіційний веб-портал "Судова влада України" за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, а тому ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про дату та час розгляду справи відносно нього та бути присутнім при її розгляді.

Виходячи із наведеного суд апеляційної інстанції не находить доводи захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист обґрунтованими.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції в сукупності правильно оцінив докази відсутності поважності неявки у судове засідання, дійшов до правильного висновку про те, що з метою дотримання визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення і на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу може бути розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , належним чином мотивував та обґрунтував свою позицію.

Крім того, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.

У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.

При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд, оскільки діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння, що, на його думку, свідчить про порушення порядку проведення огляду, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному хибному тлумаченні вимог закону.

Так, в ст. 266 КУпАП, в "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та в "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженій спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року відсутні вимоги про складання та вручення працівником поліції направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Дійсно, у випадку згоди водія та його доставлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, таке направлення обов`язково оформлюється та є підставою для проведення лікарем відповідного дослідження, проте в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, на переконання суду не стосується оцінки факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не спростовує його винуватості.

Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КупАП.

За такою сукупністю даних суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Кібкала В.В. - особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Андрієнка С.В. залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова остаточна, набирає чинності з моменту оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Кондаков