Справа № 171/740/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Апостолове

Суддя Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Семенова Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріал, що надійшов від Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2020 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-21061, р/н НОМЕР_1 , в м. Апостолове по вул. Осипенко, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини роту, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, неодноразово викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яка підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №255083 від 26 квітня 2020 року, з якого слідує, що 26 квітня 2020 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ-21061, р/н НОМЕР_1 , в м. Апостолове по вул. Осипенко, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини роту, почервоніння очей, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків;

- направленням на огляд ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від отримання якого він відмовився;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26 квітня 2020 року, відповідно до яких 26 квітня 2020 року вони були запрошені працівниками поліції у якості свідків того, як інспектор пропонував водієві транспортного засобу марки ВАЗ-2106, р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 пройти у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленням у нього відповідних ознак. В їх присутності вказаний водій відмовився від проходження від огляду для визначення стану сп`яніння, що засвідчено їхніми підписами у протоколі про адміністративне правопорушення;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №632286 від 26 квітня 2020року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП;

- рапортом інспектора СРПП Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Шибаєва О. І. від 26.04. 2020 року, з якого видно, що 26 квітня 2020 року під час несення служби у складі ГРПП Апостолівського ВП було виявлено транспортний засіб ВАЗ-21061, р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. В ході спілкування з водієм у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку він відмовився в присутності двох свідків. На водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП;

- відеозаписом, який містить фіксацію обставин зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на вимогу працівника поліції на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Відповідно до п.2.5 ПДР України закріплено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.п.2, 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Так, у судовому засіданні судом встановлено, що водій ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння в момент його зупинки 26 квітня 2020 року, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтоване пред`явлення інспектором патрульної поліції вимоги щодо доцільності проходження ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Відмова водія від проходження огляду підтверджується письмовими матеріалами справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі, а тому інспектором патрульної поліції правомірно запропоновано водію пройти огляд для встановлення стану сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 свідомо, добровільно відмовився у присутності двох свідків.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками: відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Враховуючи, що з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на час розгляду судом справи визначений ч.2 ст.38 КУпАП строк для накладення на нього адміністративного стягнення сплинув, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

СуддяН. М. Семенова