Справа № 461/5454/20 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1152/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі :

судді - Белени А.В.

за участю - ОСОБА_1 (ОСОБА_1 )

представника - адвоката Стасишина Р.М.,

представника митниці - Лубоцького Б.І.,

перекладача - Мазепи Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 (ОСОБА_1) - адвоката Стасишин Р.М. на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил за ч.6 ст. 481 МК України,,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м.Львова від 23 липня 2020 року ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Федеративної Республіки Німеччина, місце проживання: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 01.09.2016 виданий AMT Burg (Spreewald),

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в межах встановлених санкцією ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000,00 грн.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1173/20900/20 від 25.06.2020 року транспортний засіб, марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , 2004 рік виробництва, червоного кольору, пробіг 114001 км, документ про реєстрацію транспортного засобу №SPN-K-1-076/20-00066 від 16.03.2020 року та ключ запалення транспортного засобу - повернути ОСОБА_1 (ОСОБА_1) після сплати штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ОСОБА_1) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

ОСОБА_1 (ОСОБА_1) визнаний винним в тому, що він 25.06.2020 року, близько 04 години 32 хвилини, гр. Німеччини ОСОБА_1 через митний кордон України, слідував в напрямку «в`їзд в Україну» смугою руху «зелений коридор» в якості водія транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_2 .

В ході митного контролю та оформлення було встановлено, що згідно ЦБД ЄАІС ДМСУ та ПІК «Інспектор» ОСОБА_1 (ОСОБА_1) 13.10.2018 року ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через митний пост "Краковець" Галицької митниці Держмитслужби транспортний засіб VIN № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , який зареєстрований на території Німеччини та станом на 25.06.2020 року ОСОБА_1 (ОСОБА_1) вказаний транспортний засіб, за межі митної території України не вивіз, в інший митний режим згідно законодавства не помістив.

На момент перетину кордону у громадянина ОСОБА_1 (ОСОБА_1) відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МК України, не надав та з повідомленням, у відповідності до ст.192 МК України, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не звертався.

Окрім того, з метою забезпечення стягнення штрафу у ОСОБА_1 (ОСОБА_1) вилучився транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 .

На постанову судді представник ОСОБА_1 (ОСОБА_1) - адвокат Стасишин Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням. Вважає дану постанову судді незаконною та необгрунтованою

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи апелянта про те, що порушення митних правил ОСОБА_1, а саме, що останній перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого коритування, було зумовлено обставинами непереборної сили.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції, при прийнятті рішення не взято до уваги те, що ОСОБА_1 раніше ніколи не притягувався до відповідальності за порушення митних правил. На території України він здійснює волонтерську діяльність в складі громадської організації «Карітас» для дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Скоєне ОСОБА_1 правопорушення не представляє суспільної небезпеки, ним не було завдано шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб. Крім цього, ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, а тому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, що становить 170 000 гривень є надмірним тягарем для особи порушника, однак судом першої інстанції вказані обставини не були враховані та всупереч встановленим правилам демократичного суспільства було застосовано максимальний розмір стягнення без врахування пом`якшуючих обставин.

Заслухавши думку представника ОСОБА_1 (ОСОБА_1) - адвоката Стасишин Р.М., підтриману ОСОБА_1 (ОСОБА_1), які просили задоволити апеляційну скаргу, думку представника митниці, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Згідно положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі, оскільки висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 (ОСОБА_1) адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Так, винуватість ОСОБА_1 (ОСОБА_1) за ч.6 ст. 481 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №1173/20900/20 від 25.06.2020 року, копією паспорта ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ), копією контрольного талону, митною декларацією, описом вилучених предметів від 25.06.2020 року, роздруківкою з інформаційних систем, службовими записками та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Так, ч.6 ст. 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Водночас, п. 2 ч. 1 ст. 192 МК України встановлює, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно цього Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу з ЄРДР досудових розслідувань Klaus-Dieter (ОСОБА_1) 14 грудня 2019 року, тобто після закінчення строку на вивезення транспортного засобу, звернувся із заявою до правоохоронних органів про те, що останній по домовленості передав у тимчасове користування свій транспортний засіб VIN № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , який по даний час не повернув та зв`язок з ним втрачено, проте в матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення ОСОБА_1 адресоване митниці про такий факт.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими твердження апелянта про те, що перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування ОСОБА_1 (ОСОБА_1) було зумовлено обставинами непереборної сили, так як сам факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчинені злочинні дії, і на даний момент інформації про прийняте рішення щодо вчинення відносно нього протиправних дій третіх осіб немає.

Тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 (ОСОБА_1), при вищезгаданих обставинах справи, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 481 МК України.

Разом з тим, відповідно до вимог закону при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1) вперше притягується до адміністративної відповідальності, на тенриторії України здійснює волонтерську діяльність в складі громадської організації «Карітас», про що свідчить подяка притулку для дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, а також те, що скоєне правопорушення не представляє суспільної небезпеки, ним не було завдано шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, крім того, ОСОБА_1 (ОСОБА_1) є особою пенсійного віку, апеляційний суд приходить до висновку, що скоєне останнім правопорушення є малозначним, та вважає за необхідне у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, тим самим задоволити апеляційну скаргу.

На думку суду застосування такого виховного заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 (ОСОБА_1) - адвоката Стасишин Р.М. - задоволити.

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 23 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил за ч.6 ст. 481 МК України - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) від адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, за малозначністю та оголосити йому усне зауваження.

Провадження у даній справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1) закрити.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1173/20900/20 від 25.06.2020 року транспортний засіб, марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , 2004 рік виробництва, червоного кольору, пробіг 114001 км, документ про реєстрацію транспортного засобу №SPN-K-1-076/20-00066 від 16.03.2020 року та ключ запалення транспортного засобу - повернути ОСОБА_1 (ОСОБА_1) або уповноваженій ним особі.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В.Белена