Справа № 395/744/20
Провадження № 3/395/470/2020

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Забуранний Р.А. розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, який проживає у АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 20.06.2020 року, близько 15 години 05 хвилин по вул. Іллінська, 83, в м. Новомиргород, Кіровоградської області керував мопедом марки Honda Dio, без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого показав 2,31 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, розкаявся і обставини, зазначенні в протоколі про вчинення ним адміністративного правопорушення не оспорював.

Згідно п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за ознакою правопорушення керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

А саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 010155 від 20.06.2020 року, у відповідності до якого ОСОБА_2 20.06.2020 року, близько 15 години 05 хвилин по вул. Іллінська, 83, в м. Новомиргород, Кіровоградської області керував мопедом марки Honda Dio, без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого показав 2,31 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Вказаний протокол складений в присутності двох свідків.

При цьому суд, виходить з того, що крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 010155 від 20.06.2020 року, вина ОСОБА_2 у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в присутності яких проводився тест із застосуванням приладу «Драгер» на визначення стану сп`яніння ОСОБА_2 , результат якого становить 2,31 проміле.

Більш того, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 , який було долучено до матеріалів справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, суд відповідно до ст.8 КУпАП, ст.58 Конституції України у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи редакцію та зміни на підставі Закону України №1446-VIIIвід 07.07.2016 року, що діяла під час і за місцем вчинення правопорушення, оскільки юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння не скасовувалася, а посилювалася, тому закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів цієї справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не отримував водійське посвідчення. Отже, до нього не може бути застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 299-300 КУпАП,-

постановив:

Визнати винним ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП (в редакції Закону України №1446-VIIIвід 07.07.2016 року) та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Р. А. Забуранний