ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/680/20 Справа № 214/1737/18 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю(в режимі відеоконференції): особи, якої закрито провадження Калініної О.Г., захисника Голуба С.О., потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Бабаліча М.М., переглянувши апеляційні скарги адвокатів Умріхіна О.В. та Бабаліча М.М., на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року, якою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

закрито провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 13.01.2018 року о 12.20 годині, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «DAEWOO MATIZ» д.н.з. « НОМЕР_1 » по вул. Миколаївське шосе в м. Кривий Ріг, яка на закругленні дороги праворуч в момент виявлення перешкоди для руху у вигляді «вибоїни» в районі перехрестя з вул. Саранська виконала вимоги п. 12.3 ПДР України застосувала міри екстреного гальмування, однак згідно висновку експерта №7/10.1/43 від 14.02.2018 року потрапила в аварійну ситуацію та не мала технічної можливості запобігти наїзд на перешкоду в межах своєї смуги, в наслідок чого виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ 312 D» з д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_4 , який в свою чергу після зіткнення виїхав на смугу зустрічного руху де сталося зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21114» з д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням водія ОСОБА_1 . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля «ВАЗ-21114» ОСОБА_1 був травмований.

Постановою суду стосовно ОСОБА_3 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що в ОСОБА_3 не порушувала п.12.3 ПДР України, яке їй ставиться в провину протоколом про адміністративне правопорушення, що підтверджується висновком експерта № 3409/3410-18 від 04 березня 2019 року, як за першим, так і другим варіантом дорожньо-транспортної пригоди, який районний суд взяв як належний та допустимий доказ. При цьому районний суд не взяв до уваги доводи адвоката Бабаліча М.М, про необхідність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення п.п. 12.4, 12.9 б ПДР України, так як матеріали справи розглядаються в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі адвокат Умріхін О.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що рішення суду прийнято без повного встановлення обставин справи, оскільки районний суд взяв лише до уваги один варіант висновку експерта № 3409/3410-18 від 04 березня 2019 року, чим порушив вимоги ст. 245 КУпАП щодо повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи. При цьому адвокат вказує, що суд не мотивував свого рішення чому не взяв до уваги пояснення потерпілих та свідків, які бачили дорожньо-транспортну пригоду, а також районний суд безпідставно відмовив у допиті експерта та працівника поліції, який складав протокол.

Адвокат Бабаліч М.М. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Також клопоче про виклик та допит експерта

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, оскільки суд не виконав вимоги ст.ст. 245 і 280 КУпАП, а також не оцінив всі докази, які знаходяться в матеріалах справи. Адвокат вказує, що рішення прийнято на підставі висновку експерта, де не встановлено невідповідності в діях ОСОБА_3 п.12.3 ПДР України, але адвокат зазначає, що на восьмому аркуші експертизи зазначено зворотнє. Крім того, адвокат зазначає, що пояснення ОСОБА_3 щодо розташування її транспортного засобу на дорозі є недостовірними, оскільки вони спростовуються схемою ДТП на якій зафіксована слідова інформація з її автомобіля. Адвокат вказує, що розташування автомобіля на дорозі, яким керувала ОСОБА_3 , має важливе значення для даної справи, оскільки встановивши місце розташування транспортного засобу можливо буде також встановити видимість ями, яка для ОСОБА_3 є небезпекою для руху та в подальшому можливо було встановити чи порушила остання п.12.3 ПДР України. При цьому, апелянт вважає, що в даному випадку необхідно допитати експерта який проводив експертизу, так як останній не вказав чи перебувають порушення ПДР України ОСОБА_3 в причинному зв`язку з настанням події.

Потерпілий ОСОБА_1 , представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Бабаліч М.М. підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

ОСОБА_3 та захисник Голуб С.О. заперечували проти задоволення апеляційних скарг.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Висновки районного суду про те, що в діях ОСОБА_3 не встановлено порушення п.12.3 ПДР України, апеляційний суд вважає правильними.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

За змістом ст.ст.7, 254, 279, КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки щодо правопорушника і підставою для її розгляду є протокол про адміністративне правопорушення, тобто справа розглядається в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки така норма закону як ст.124 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_3 , є бланкетною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що основним джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП, в якому повинно бути викладено відповідні обставини вчинення особою адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_3 ставиться в провину те, що вона порушила п.12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Однак, як видно з протоколу у відповідній графі вказано, що ОСОБА_3 порушила п.12.3 ПДР України, в той же час, уповноважена посадова особа, зазначаючи в протоколі суть адміністративного правопорушення, вказала, що: водій ОСОБА_3 , виконала вимоги п. 12.3 ПДР України застосувала міри екстреного гальмування, однак потрапила в аварійну ситуацію та не мала технічної можливості запобігти наїзд на перешкоду в межах своєї смуги, в наслідок чого виїхала на смугу зустрічного руху де сталося ДТП. Тобто, уповноваженою особою фактично не висунуто ОСОБА_3 обвинувачення, яке інкримінується в протоколі про адміністративне правопорушення, що також позбавляє суд вирішувати питання про притягнення до відповідальності особу стосовно, якої складено протокол.

Окрім цього, районний суд під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановив, що ОСОБА_3 не порушувала п.12.3 ПДР України, який ставиться в провину останній, що підтверджено судовою автотехнічною експертизою № 3409/3410-18 від 04 березня 2019 року, яка проведена за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_5 , де судовий експерт проводив експертизу за двома варіантами ДТП.

При цьому апеляційний суд вважає, що клопотання адвоката Бабаліча М.М. про допит експерта, так як він на 8 сторінки експертизи зазначив, що ОСОБА_3 мала технічну можливість зупинити транспортний засіб, тобто порушила п.12.3 ПДР України, в даному випадку є безпідставним, так як в експертизі експерт встановив, що ОСОБА_3 мала технічну можливість зупинити автомобіль за умов його руху не більше 50 км/год, в той час коли було встановлено, що швидкість автомобіля, яким керувала ОСОБА_3 становив 69, 6 70, 6 км/год.

Більш того, під час апеляційного перегляду було встановлено, що фактично наїзду автомобілем під керуванням ОСОБА_3 на вибоїну не відбулося, і останній не інкримінується, що дане порушення знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення.лів адміністративної справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що рішення районного суду, в якому йдеться про недоведення порушення п. 12.3 ПДР України не позбавляє права вирішити спір щодо відшкодування спричиненої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвокатів Умріхіна О.В. та Бабаліча М.М., залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року, якою стосовно ОСОБА_3 закрито провадження за ст. 124 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький