ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2020 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті гривень, 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 03.05.2020 року о 21 год. 26 хв. у м. Чернівці, по вул. Руській, 214, керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 вважає, що зазначена постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне

ЄУНСС №725/2164/20 Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Провадження №33/822/353/20

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Зазначає, що згідно Інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проте, матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання його транспортного засобу, складення акту огляду та затримання транспортного засобу, а також відомості про відсторонення його від керування автомобілем, що ставить під сумнів порушення ним п.2.5 ПДР України.

Крім того, посилається на те, що в судовому засіданні 20.05.2020 року він не був присутнім, а копію постанови районного суду він отримав 07.07.2020 р., а тому вважає, що строк подання ним апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

У зв`язку з чим, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо нього, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції, який підтримав свою скаргу в повному обсязі та наполягав на скасуванні постанови районного суду з-за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 289 КпАП України, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що судове рішення постановлено 20.05.2020 року у відсутність останнього, а також відсутні будь-які відомості про направлення ОСОБА_1 копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Про існування постанови ОСОБА_1 дізнався 07 липня 2020 року, однак подав апеляційну скаргу 15 липня 2020 року одразу до суду апеляційної інстанції, тобто в порушення вимог ч.3 ст. 294 КУпАП та лише 29 липня 2020 року апеляційну скаргу було зареєстровано в Чернівецькому апеляційному суді.

Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки невиконання судом першої інстанції в повній мірі вимог ст. 268, 277-2 КУпАП, позбавило ОСОБА_1 можливості у визначений ч.2 ст. 294 КУпАП строк оскаржити постанову суду.

Відповідно до вимог ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та прохання скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вказані вимоги закону районним судом було дотримано в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено відповідно до ст. 256 КУпАП.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.10 цієї інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю та підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290042 від 03.05.2020 року, який складено о 21 год. 48 хв. та в якому вказано, що ОСОБА_1 , 03.05.2020 р. о 21 год. 26 хв. в м. Чернівці по вул. Руська, 214, керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан зі згоди водія у встановленому законом порядку огляд проводився на приладі «Драгер», який показав 1,70 ‰ в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9«а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що в протоколі міститься відмітка. Будь яких інших пояснень не надав, жодних клопотань не заявив, протокол не підписав.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зі згоди водія, було виявлено з використанням спеціального технічного засобу Drager 6820 та підтверджено роздруківкою тестування на алкоголь, в якій зазначено вміст алкоголю, який склав 1.70 ‰ (а.с.3,4). Вказану роздруківку ОСОБА_1 не підписав.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, почервоніння обличчя. Зазначений акт ОСОБА_1 не підписав, однак підписали свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5), а також долучено пояснення цих свідків, які вказали, що ОСОБА_1 проходив тест на перевірку стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» (а.с.6,7).

Отже, зазначені вище документи підтверджують стан сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому були надані останньому для ознайомлення, однак будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

Що стосується тверджень апелянта в частині того, що в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо тимчасового затримання його транспортного засобу, складення акту огляду та затримання транспортного засобу, а також відомості про відсторонення його від керування автомобілем, то такі доводи апелянта є необґрунтованими та недоведеними й не заслуговують на увагу суду.

Оскільки в матеріалах адміністративного провадження наявний акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, почервоніння обличчя. Зазначено, що огляд проведено за допомогою «Drager Alcotest 6820», результат якого показав 1.70 ‰ проміле. Даний акт підписаний свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також працівником поліції ОСОБА_4 (а.с.5).

Крім того, в матеріалах справи є акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.05.2020 року складеного о 22 год. 40 хв., відповідно до якого транспортний засіб «RENAULT MEGANE» д.н.з. НОМЕР_1 для його примусового переміщення прийняв ОСОБА_5 , який доставив вказаний транспортний засіб евакуатором на спеціальний майданчик за адресом: вул. Комунальників, 4В м. Чернівці, та який було прийнято на зберігання рядовим поліції Нігагай В.О. (а.с.9).

Слід зазначити, що в матеріалах справи міститься рапорт сержанта поліції Сафтюк І.О. від 03.05.2020 року, в якому зазначено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній нічого не сказавши, покинув місце події, залишивши реєстраційний документ на автомобіль та сам автомобіль, який в подальшому було евакуйовано на майданчик арештованих транспортних засобів за адресою вул.. Комунальників, 4В (а.с.10).

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про те, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучені документи - п/в НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом - НОМЕР_3 , який останній отримав 04.05.2020 р., а також в цей же день отримав копію протоколу, про що розписався особисто.

За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає. Крім того, такі дії працівників поліції ОСОБА_1 жодним чином не оскаржував і з заявою до суду на їх неправомірні дії не звертався, та не заперечував встановлених в них фактів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Будь-яких інших порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , як про те апелює останній.

Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська