Справа №521/6915/20
Номер провадження 3/521/4152/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. З матеріалів адміністративної справи вбачається наступне.

16.04.2020 року, о 07 годині 20 хвилин, в м. Одесі повул. Героїв Крут, 15, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «BMW 530D», номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest6810 ARBM 0558 у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

За даним фактом співробітником Управління патрульної поліції в Одеській області було складено протокол серії ДПР18 № 273901 від 16.04.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 судові засідання призначені на 11.06.2020 року, 09.07.2020 року, 15.07.2020 року, 30.07.2020 року викликався в судове засідання відповідно до вимог чинного законодавства.

На адресу фактичного місця проживання особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 АДРЕСА_1 та на адресу реєстрації АДРЕСА_2 гуртожиток) судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судові повістки про виклик на визначені дати судових засідань, проте поштові відправлення про вручення поштового відправлення та конверти повернуті до суду за закінченням терміну зберігання та з відміткою «не проживає» УДППЗ «Укрпошта»

Судом здійснювалися інші альтернативні заходи для забезпечення явки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання. Судом було направлено постанови коменданту гуртожитка за адресою м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 13, що перебуває у віданні ТОВ «ЖИЛСЕРВІС ЛТД» про зобов`язання вручити судову повістку ОСОБА_2 , за адресою реєстрації м. Одеса, АДРЕСА_3 Героїв АДРЕСА_2 , буд. 13.

Також, судом було направлено постанову до Малиновського відділу поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області вручити ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою6 АДРЕСА_2 , судову повістку про виклик до суду або іншим чином забезпечити його явку у визначену дату та час для розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

06.07.2020 року до суду від директора ТОВ «Жилсервіс ЛТД» надійшла відповідь на постанову (вхід.№27478) в якій зазначено, що ОСОБА_2 , фактично у гуртожитку не мешкає, на телефонні дзвінки не відповідає, вручити судову повістку за адресою АДРЕСА_1 не було можливості, так як його не було вдома. Його місце знаходження ТОВ «Жилсервіс ЛТД» невідомо.

Малиновським відділом поліції в місті Одеса ГУНП в Одеській області зобов`язання вручити ОСОБА_1 повістку про виклик до суду або іншим чином забезпечити його явку у визначену дату та час для розгляду матеріалів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не було виконано.

Таким чином, судові повістки про виклик ОСОБА_2 до судового засідання було повернуто до суду без вручення.

Разом з цим, суд вважає, що ОСОБА_2 достовірно знав про складання відносно нього протокол серії ДПР18 № 273901 від 16.04.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак відмовився від його підписання, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_3 .

При розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності суд вважає, що необхідно забезпечити оптимальний баланс між дотриманням прав і свобод особи, яка притягується до відповідальності, та загальним (публічним) інтересом, який передбачає ефективний захист особистості, суспільства і держави від адміністративних правопорушень.

Будь-яке адміністративне правопорушення та санкції за його скоєння повинні бути чітко визначені в законі таким чином, щоб виходячи з його тексту - у випадку необхідності за допомогою тлумачення, що надано судам, - кожен міг передбачити адміністративно - правові наслідки своїх дій або бездіяльності.

В противному випадку може мати місце суперечна правозастосовна практика, яка послаблює гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пункт 7 статті 247 КУпАП містить правило, згідно із яким провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розглядаючи питання щодо строку давності в адміністративному провадженні в контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом …, який … становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…».

Поняття «кримінальне обвинувачення» має «автономне» значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць ( справа «Блохін проти Росії», рішення від 23.03.2016 року, п. 179; Адольф проти Австрії, п.30,).

До кримінально-процесуального аспекту статті 6 Конвенції належать адміністративні правопорушення правил, які караються штрафами, обмеженням водійських прав, такими, як зняття балів, або призупинення чи скасування водійських прав ( справи Луц проти Німеччини, п. 182, Шмауцер проти Австрії).

Тому, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та, яке тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в контексті ст.6 Конвенції належить до кримінально-процесуального аспекту.

Стаття 6 пункт 1 Конвенції застосовується протягом усього провадження, метою якого є встановлення обґрунтованості «кримінального обвинувачення» включно зі стадією проголошення судового рішення.

Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності.

В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, та давши їм оцінку, суд вважає що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001року №1306 водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273901 від 16.04.2020 року;

- висновком тесту приладу "Drager" Alcotest 6810, згідно до якого ОСОБА_4 знаходився у стані алкогольного сп`яніння - 1,03 %;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно до якого ОСОБА_2 знаходився у стані алкогольного сп`яніння 1,03%;

- відеозаписом, долученим до матеріалів адміністративної справи.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, але враховуючи, що строки накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення минули, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 38, 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно відповідальності ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою6 АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Леонов