Єдиний унікальний номер судової справи 201/5605/20
Номер провадження 3/201/2819/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., за участю законного представника ОСОБА_1 О.В ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Соборного ВП ДВ ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу посадової особи ювенальної поліції Соборного ВП ДВ ГУ НП в Дніпропетровській області про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 680148 від 15 червня 2020 року, 14 червня 2020 року приблизно о 15 годині 23 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила у відношенні своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , 2007 року народження, домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у направленні собаки на дитину, після чого остання покинула місце мешкання та не захотіла повертатись додому, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила суду, що у її доньки ОСОБА_4 виникла сварка з батьком по телефону, після чого остання самостійно залишила помешкання та попрямувала на двір в невідомому напрямку. Тоді вона викликала поліцію. Просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Малолітня ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що дійсно вона посварилися зі своїм батьком під час розмові по телефону, на що її матір їй зробила зауваження стосовно її поведінки під час розмови із батьком, вона розсердилася на матір та пішла на вулицю без її дозволу. Зазначила, що одразу в поясненнях вказала, що матір вчинила відносно неї домашнє насильство, однак такі пояснення не відповідають дійсності, як і обставини, викладені у протоколі. Стверджувала, що матір не нацькувала на неї собаку.

Законний представник малолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що займає посаду начальника управління служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради. Вказав, що про обставини, викладені у протоколі, йому стало відомо від працівників поліції. З малолітньою ОСОБА_4 психологом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведено бесіду, під час якої дівчинка виявила бажання потрапити додому та заперечувала факт того, що її матір вчиняла відносно неї будь-які протиправні дії фізичного та психологічного характеру, у тому числі, і нацьковувала собаку. Надав у судовому засіданні письмову інформацію психолога за результатами такої бесіди.

Представник ювенальної поліції Соборного ВП ДВ ГУ НП в Дніпропетровській області Завгородня Ю.С. у судовому засіданні зазначила, що нею складений протокол відносно ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП. Під час збирання матеріалу нею опитано малолітню ОСОБА_4 , яка пояснила, що пішла з дому через те, що її матір ОСОБА_3 нацьковувала на неї собаку і коли остання стала нападати не зупинила її. При цьому, за словами дівчинки, вона не виявила бажання повернутися додому. Додала, що малолітня ОСОБА_4 була виявлена 14 червня 2020 року у брудному одязі і направлена до лікарні, де перебуває дотепер.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 , представника ювенальної поліції Соборного ВП ДВ ГУ НП в Дніпропетровській області Завгородньої Ю.С. дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , якій інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, приходжу до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу та події адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення, зокрема, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, посадовою особою поліції дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, наведена стаття передбачає дві частини, перша передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, а друга за вчинення тих самих дій, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Однак, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП посадовою особою не вказаний норма закону, яка передбачає відповідальність за інкриміновані ОСОБА_3 дії, а саме частина ст. 173-2 КУпАП.

Отже, неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє ОСОБА_3 права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права, а також свідчить про недотримання посадовою особою вимог ст. 256 КУпАП, висунутих до складання протоколу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Каrelin v/ Russia», заява № 926/08), коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не має змоги уточнювати, відредактовувати протокол.

Тож, суддя позбавлений процесуальної можливості вносити зміни чи редагувати фабулу правопорушення, у тому числі, самостійно встановлювати та зазначати який саме пункт нормативно-правового акту був порушений, усуваючи таким чином допущені посадовою особою недоліки, і, як наслідок, дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу та події інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Крім того, під час розгляду справи малолітня ОСОБА_4 заперечувала факт вчинення її матір`ю відносно неї домашнього насильства та будь-яких інших дій, пов`язаних із застосуванням фізичного або психологічного впливу, у тому числі, не нацьковувала на неї собаку, та стверджувала, що її первісні пояснення працівникам поліції не відповідають дійсності і були надані нею у розлюченому стані, оскільки матір не підтримала її у сварці із батьком, а навпаки зробила зауваження.

Виходячи з наданої директором Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 17 червня 2020 року за вих. № 282/01-13 вбачається, що психологом вказаного центру проведено бесіду із малолітньою ОСОБА_4 для з`ясування ситуації, що склалася в родині, під час якої дівчинка виявляла бажання потрапити додому та заперечувала факт того, що її матір вчиняла відносно неї будь-які протиправні дії фізичного та психологічного характеру, у тому числі, і нацьковувала собаку.

Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою поліції до матеріалів справи не долучено, і під час судового розгляду справи не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №680148 від 15 червня 2020 року відносно ОСОБА_3 складений із недотриманням вимог ст. 256 КУпАП, що безумовно порушує право останньої на захист, а викладені у протоколі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не доведена поза розумним сумнівом, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська