НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03 липня 2020 року Справа № 322/156/20 (Провадження № 3-зв/322/5/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши заяву судді Шиша А.Б. від 02.07.2020 про самовідвід у справі за поданням Новомиколаївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області про заміну невідбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт ОСОБА_1 ,

встановив:

02.07.2020 суддя Шиш А.Б. заявив самовідвід, зазначивши у заяві про неможливість участі в розгляді зазначеної справи, так як подання подане провідним інспектором Новомиколаївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області Шиш А.Б., який являється його рідним братом.

За приписами частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Вказане право особи на справедливий суд закріплено і в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішенні по справі «Делькур проти Бельгії» («Delcourt v. Belgium», 17 січня 1970 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Однією з гарантій здійснення об`єктивного, незалежного і неупередженого правосуддя є інститут відводу під час судового провадження. Право кожного на справедливий суд, закріплене у статті 6 Конвенції, може бути реалізовано в т.ч. через можливість звернутися із заявою про відвід.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено порядку вирішення відводів (самовідводів).

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй практиці, в т.ч. в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Виходячи з аналізу практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання про відвід судді у справах про адміністративні правопорушення доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви судді Шиша А.Б. про самовідвід суд виходить з такого.

Головна мета відводу (самовідводу) гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Самі по собі родинні зв`язки судді та працівника органу пробації ще не є підставою для автоматичного відводу (самовідводу) судді (п. 1 ч. 1 ст. 75 КПК України). Водночас у заяві про самовідвід не зазначено про наявність, з огляду на вказані родинні зв`язки, особистої заінтересованості самого судді або працівника органу пробації в результатах провадження.

Таким чином, в заяві про самовідвід лише констатується факт родинних відносин судді та працівника органу пробації, який направив до суду подання, проте не наводиться жодної передбаченої законом підстави для самовідводу.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, суд визнає самовідвід судді Шиша А.Б. необґрунтованим, а отже таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 7, 283, 285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. В задоволенні заяви судді Шиша Антона Борисовича від 02 липня 2020 року про самовідвід у справі № 322/156/20 за поданням Новомиколаївського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області про заміну невідбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає та надирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя С.С. Гасанбеков