ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/8266/20
Провадження № 33/819/324/20 Головуючий в 1 інстанції Бочко Ю.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19.06.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 15.05.2020 року о 02.30 год., в м. Херсон по вулиці Української Армії 27, керував т/з ВАЗ 21104 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законі порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Так, зазначає, що співробітники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням його дружини ОСОБА_2 , а приїхали на виклик сусідів, оскільки виник словесний конфлікт. Наголошує, що справа не містить доказів керування ним транспортним засобом, а тому і не було підстав для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, саме це стало підставою для відмови.

Крім того, вказує, що судом не було надано можливість заслухати свідків, покази яких можуть спростувати його провину.

На думку апелянта, відеозапис із нагрудних камер співробітників поліції, який досліджено та покладено в основу оскаржуваної постанови, являється недопустимим доказом, оскільки, в постанові про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фіксація.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, ОСОБА_1 , дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначені в постанові суду обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 418956, відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, письмовими поясненнями свідків, з яких вбачається, що у ОСОБА_1 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота) останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, посилання апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами провадження, зокрема поясненнями свідків та відеозаписом із нагрудних камер співробітників поліції, крім того, сам ОСОБА_1 , в судовому засіданні суду першої інстанції зазначив, що сів за кермо автомобіля, для того, щоб здійснити рух назад, оскільки його жінка не могла впоратись із керуванням, також не заперечував факту керування автомобілем на відеозаписі із нагрудних камер поліцейських, а тому такі доводи сприймаються критично та розцінюються апеляційним судом, як намагання уникнути відповідальності.

Крім того, доводи апеляційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_1 , внаслідок того, що суд не допитав свідків в судовому засіданні не заслуговують на увагу, оскільки жодних клопотань про допит свідків від особи, притягнутої до адміністративної відповідальності не надходило.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, про порушення порядку здійснення фіксації під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки спеціальне законодавство, в тому числі підзаконні акти або інструкції не містять посилань на обов`язок зазначення в протоколі спеціального технічного засобу, на який здійснюється відеофіксація під час оформлення останнього.

Факт відмови від проходження відповідного огляду підтверджується належними, допустимими та дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується доказами по справі.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19.06.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: