Чортківський районний суд Тернопільської області

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року Справа № 608/294/20
Номер провадження3/608/215/2020
Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Запорожець Л. М. , з участю секретаря судового засідання Фаштиковської М.І., прокурора Гринюка О. О. , особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її представника адвоката Маньовського А.З., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженої, тимчасово непрацюючої, депутата Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ОСОБА_1 , будучи депутатом Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не повідомила у встановлених цим Законом випадках та порядку колегіальний орган, сесію Милівецької сільської ради, про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед прийняттям участі у голосуванні 04.10. 2019 року на засіданні тридцять шостої сесії Милівецької сільської ради Чортківського району сьомого скликання за рішення № 124 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 (свої свекрусі), що в с. Милівці Чортківського району Тернопільської області; а також, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинила дії (прийняла рішення) в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувавши «За» прийняття на засіданні тридцять шостої сесії Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області сьомого скликання рішення № 124 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 (своїй свекрусі), що в с. Милівці Чортківського району Тернопільської області» від 04 жовтня 2019 року, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , вину визнала в повному обсязі, вона та її захисник Маньовський А.З., просять закрити провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП та вважають, що часом виявлення правопорушень є не 30 січня 2020 року, як про це вказано в протоколах про вчинені адміністративні правопорушення, а 17 грудня 2019 року, день, коли працівниками Чортківської місцевої прокуратури було вилучено документи в приміщенні сільської ради та встановлено, що « ОСОБА_1 під час розгляду питання, яке стосується інтересів її свекрухи ОСОБА_2 , в порушення вимог ст.ст.28,35 Закону не повідомила сесію Милівецької сільської ради та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувави за прийняття рішення № 124 від 04.10.2019 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 ». Представник адвокат Маньовський А.З. звернув увагу, що вказаний факт вбачається і стверджується листом керівника місцевої прокуратури від 15.01.2020 року вих.264 вих-20, який знаходиться в матеріалах адміністративних справ.
Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , її представника адвката Маньовського А.З., позицію прокурора ОСОБА_3 , який вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим просить притягнути її до адміністративної відповідальності та накласти на неї стягнення в виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 гривень, дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з вимогами ст. 280 цього ж Кодексу орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 13 листопада 2015 року № 2 визнано повноваження ОСОБА_1 , як депутата Милівецької сільської ради по виборчому округу № 1.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є свекрухою ОСОБА_1 депутатата Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області.
Рішенням сесії Милівецької сільської ради від 04 жовтня 2019 року № 124 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , площею 0, 63 га.

Згідно результатів поіменного голосування депутатів Милівецької сільської ради за рішення № 124 від 04 жовтня 2019 року депутат ОСОБА_1 приймала участь в голосуванні і проголосував «За» вказане рішення.

З повідомлення Милівецької сільської ради № 14-02-14 від 30 січня 2020 року вбачається, що під час 36 сесії сьомого скликання Милівецької сільської ради від 04 жовтня 2019 року жодних повідомлень про можливі факти виникнення конфлікту інтересів відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» не надходило. Письмові ознайомлення депутатів з Законом України «Про запобігання корупції» в сільській раді відсутні. Однак в усному порядку депутатам доводилися вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні та правопорушення, пов`язані з корупцією, є депутати місцевих рад.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушенням вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані:1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту міститься і в примітці до ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених Рішенням НАЗК № 839 від 29 вересня 2017 року, важливо розуміти, що конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Закон України «Про запобігання корупції» передбачає шляхи врегулювання потенційного та реального конфлікту інтересів і дає можливість суб`єкту відповідальності за корупційне правопорушення, при безумовному дотриманні цього Закону, не бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ст.ст. 29-36 Закону визначено такий порядок врегулювання конфлікту інтересів.

Проте всупереч такому порядку ОСОБА_1 , будучи ознайомленою із положеннями антикорупційного законодавства, достовірно знаючи про наявність у неї реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону, не вжила заходів щодо недопущення конфлікту інтересів під час розгляду та перед (під час) голосування 04 жовтня 2019 року за рішення сесії Милівецької сільської ради № 124 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) її свекрусі ОСОБА_2 ».

Так як ОСОБА_1 не повідомила у встановлених Законом випадках та порядку (не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися) колегіальний орган - сесію про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед чи під час прийняття рішень, вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою її свекрусі ОСОБА_2 , то в її діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому її слід визнати винуватою у вчиненні вказаних правопорушень.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про закриття провадження в справі відповідно до положень, передбачених ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З приводу такого клопотання суд зазначає, що закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення. Крім того статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 5 листа ВССУ від 22 травня 2017 року, якщо на момент розгляду справи в суді закінчився строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. Тобто, пріоритет повинен мати п.1 ч.1 ст.277, а не п.7 вказаної адміністративно-правової норми.

Справа про адміністративне правопорушення може бути закрита у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення лише щодо особи, визнаної судом винуватою у його вчиненні. Відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП і закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених у ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП, є окремими підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Це означає, що в кожному конкретному випадку суд повинен спочатку вирішити питання про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише після цього вирішити питання про накладення адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строку накладення адміністративного стягнення передбачає встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З врахуванням вищезазначених обставин, суд вважає, що клопотання представника підлягає до задоволення.

Так, частиною 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції чинній на час виявлення адміністративного правопорушення) було передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно матеріалів справи вбачається, що керівник Чортківської місцевої прокуратури 15 січня 2020 року за вих.264 вих.-20 направив матеріали начальнику УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України Джиджорі В.І. для проведення перевірки за можливими фактами порушень депутатом Милівецької сільської Ради ОСОБА_1 вимог закону в частині невжиття заходів до недопущення та врегулювання конфлікту інтересів.

Аналогічний лист з додатками було направлено заступником прокурора Тернопільської області начальнику УСР в Тернопільській області Джиджорі В.І. за вих. Номером 05/09/2-17 вих 20 від 16.01.2020 року та відповідно 17.01.2020 року було розписано до виконання ОСОБА_5 .

Таким чином, на момент отримання матеріалів УСР у Тернопільській області (17 січня 2020 року) правопорушення були вже виявлені та встановлено особу, яка їх вчинила.

Отже, датою виявлення правопорушень за таких обставин необхідно вважати саме дату повідомлення Чортківською місцевою прокуратурою та прокуратурою Тернопільської області УСР у Тернопільській області про вчинення ОСОБА_1 корупційних правопорушень, тобто 17 січня 2020 року, а не дату складання таких протоколів.

В такому разі днем закінчення передбаченого ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка була чинною на час виявлення такого правопорушення) строку накладення адміністративного стягнення, слід вважати 17 квітня 2020 року.

Однак, навіть якщо враховувати норми ч. 4 ст. 38 КУпАП , адміністативне стягнення може бути накладене протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше 2 років з дня його вчинення, то в таком разі днем закінчення передбаченого КУПАП строку накладення адміністративного стягнення є 17 липня 2020 року.

Крім цього слід зазначити, що твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення є дата складання протоколів про адміністративне правопорушення не ґрунтується на вимогах Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, а не з дня складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення і не пов`язує вказані поняття одне з одним.

Частна 4 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративне стягнення за вчнення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст.212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 38, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал постанови знаходиться в матеріалах справи № 608/294/20

Постанова набрала законної сили " " _________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію постанови видано " " _________________ року.

Секретар: