Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/823/20
Провадження № 3/273/737/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року суддя Баранівського районного суду Новицький Є. А. за участю секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши в м. Баранівка матеріали, які надійшли від Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , начальника Романівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Міністерства юстиції України, за ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення 11.04.2020 року близько 21:00 год. в м. Баранівка по 2 провулку Гагаріна,4 Баранівського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 11.04.2020 року близько 21:00 год. в м. Баранівка по 2 провулку Гагаріна,4 Баранівського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд автомобіль Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який стояв на зустрічній смузі,чим порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 26.05.2020 року подала письмові пояснення по справі, в який вона зазначила, що дійсно 11.04.2020 року близько 19:50 вона керувала власним автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Баранівка по 2 провулку Гагаріна Баранівського району Житомирської області, рухалася зі швидкістю 20-25 км/год через вибоїни на дорозі. Вулиця була добре освітлена, проїжджаючи повз будинок №4, біля якого був припаркований автомобіль Peugeot, білого кольору, відносно її руху на протилежній стороні. У зв`язку з тим, що зустрічний автомобіль, який об`їжджав припаркований автомобіль, виїхав на її смугу рухи (рухався прямо на її автомобіль - наперіз) засліпивши її, уникаючи зіткнення з ним, вона викрутила кермо автомобіля вправо і зупинилася (загальмувала). В наслідок роз`їзду обидва автомобілі зіткнулися по дотичній лівими сторонами передніх бамперів та знали незначних ушкоджень. Вважає, що в її діях немає складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, просить закрити провадження за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з підстави недопустимості наданих поліцейським доказів, які здобуті з порушенням процедури, визначеної законом, та здобуті з незаконних джерел.

На підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи 24.06.2020 дану справу розподілено судді Новицькому Є.А.

У судове засідання 02.07.2020 ОСОБА_1 та її представник адвокат Сидорчук М.В. не з`явилися подавши до суду клопотання згідно яких просили відкласти розгляд справи оскільки ОСОБА_1 з 01.07.2020 по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Баранівської КЦРЛ, а її представник зайнятий 02.07.2020 в іншому судовому засіданні.

У судове засідання 10.07.2020 ОСОБА_1 не з`явилася подавши до суду клопотання згідно яких просила відкласти розгляд справи оскільки вона з 01.07.2020 по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Баранівської КЦРЛ.

Представник адвокат Сидорчук М.В. у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягав на розгляді даної адміністративної справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її представника, визнати їх причини неявки неповажними. Також, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у відповідності до закону.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що відповідає приписам ст. 245 КУпАП.

Отже, дослідивши вказане вище клопотання суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 у відкладенні розгляду справи з огляду на її перебування на лікарняному.

На думку суду, такими діями ОСОБА_1 намагається затягнути розгляд справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

До таких висновків суддя приходить зважаючи на те, що ОСОБА_1 02.07.2020 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її хворобою та не можливістю участі її представника у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке було задоволено. Скориставшись правовою допомогою, та у зв`язку з її лікуванням, 10.07.2020 представник у судове засідання не з`явився з невідомих суду причини.

Окрім цього, суд враховує те, що представник адвокат Сидорчук М.В. повідомлявся 03.07.2020 року за телефоном про відкладення розгляду даної справи, про що складено секретарем відповідну телефонограму.

Більше того, долучені до справи клопотання, зокрема й те, що свідчить про захворювання ОСОБА_1 були подані нею через електронну пошту, оригінали до даного часу не надійшли.

Так само, на адресу суду не надійшла відповідь від Баранівської КЦРЛ за запитом суду від 03.07.2020 №1821 чи дійсно ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов`язковою.

Так, з огляду на положення ст.268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вказані обставини свідчать про намагання подальшого затягування розгляду справи з метою уникнення належної адміністративної відповідальності, адже 11.07.2020 закінчуються строки для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності визначені ст. 38 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст.277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

На час вчинення адміністративного правопорушення 11 квітня 2020 року діяла наступна редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб накладення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.»

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до таких законодавчих актів України, а саме у Кодексі України про адміністративні правопорушення статтю 130 викладено в такій редакції: «Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами,

-тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду,

-тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки».

У Кримінальному кодексіУкраїни доповнено статтею 286-1 такого змісту: « Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування

-караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно, -

караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років».

В даному випадку посилюється відповідальність.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/1999, справа № 1-7/99, зазначається, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

У Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп Конституційний Суд України наголосив: «Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України)» (абзаци перший - четвертий пункту 5 мотивувальної частини Рішення).

У Рішенні від 5 квітня 2001 року N 3-рп/2001 Конституційний Суд України дійшов такого висновку: «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникни і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи» (абзаци перший і другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення).

У Рішенні від 13 березня 2012 року N 6-рп/2012 Конституційний Суд України підкреслив: «... У своїх рішеннях вже висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом» (абзац третій пункту 5 Рішення).

Таким чином, загалом нормативні акти діють після набрання ними чинності на майбутнє, а принцип зворотності закону та іншого нормативно-правового акта пов`язується з послабленням відповідальності. Як зазначив Конституційний Суд України, принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є також гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє нинішнє становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, під час практичного застосування принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів тісно пов`язаний із принципом правової визначеності як основної складової принципу верховенства права.

Так, згідно із частиною першою статті 8 Основного Закону «в Україні визнається й діє принцип верховенства права». Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основою якого є ідея передбачуваності очікування суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011).

До події, факту, суд, застосовує той закон під час дії якого вони настали або мали місце.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду. Так, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду в своєму листі від 03 липня 2020 року за № 370/0/158-20 зазначив, що суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення ОБ№040338 від 12.04.2020 року, даних копії протоколу про адміністративне правопорушення ОБ№040338 від 12.04.2020 року, даних копії рапорту начальника СРПП№3 Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області Хіміча О. від 11.04.2020 року, даних копії рапорту про прийняття заяви про адміністративне правопорушення від 01.01.2020 року на службу 102, даних копії схеми наслідків ДТП, яка сталася 11.04.2020 року близько 22:55 год. в м АДРЕСА_2 Баранівка АДРЕСА_3 , даних письмових пояснень ОСОБА_3 від 11.04.2020 року, даних письмових пояснень ОСОБА_1 від 12.04.2020 року, даних копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №21б від 11.04.2020 року лікаря Баранівської КЦРЛ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з яким останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння на 22:46 год. 11.04.2020 року, даних копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №22в від 11.04.2020 року лікаря Баранівської КЦРЛ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з яким останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння на 23:30 год. 11.04.2020 року, даних копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20б від 11.04.2020 року лікаря Баранівської КЦРЛ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння на 22:45 год. 11.04.2020 року, рівень алкоголю становив 1,96 проміле, даних довідки Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП в Житомирській області про те, що станом на 12.04.2020 року ОСОБА_1 отримала посвідчення водія, яке вилучене та зберігається у відділенні поліції, даних відеозапису, даних протоколу про адміністративне правопорушення ОБ№040337 від 12.04.2020 року, даних копії протоколу про адміністративне правопорушення ОБ№040337 від 12.04.2020 року, даних копії рапорту поліцейського СРПП№1 Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу ГУНП Житомирської області Кухтюка О. від 12.04.2020 року, даних наказу №428 від 13.04.2020 року Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії начальника ГУ НП в Житомирській області НП України Крупєй С., даних копії пояснень ОСОБА_1 адресовані голові дисциплінарної комісії з проведення службового розслідування, призначеного наказом №428 від 13.04.2020 року, даних копії письмових пояснень поліцейського ОСОБА_4 від 13.04.2020 року, даних копії письмових пояснень поліцейського ОСОБА_5 від 13.04.2020 року, даних копії письмових пояснень поліцейського ОСОБА_6 від 13.04.2020 року, даних копії письмових пояснень поліцейського ОСОБА_7 від 13.04.2020 року, даних копії дорожнього листа 3на патрульний автомобіль Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 на квітень 2020 року, даних копії графіку чергування Баранівського ВП станом на 11.04.2020 року, даних копії розстановки нарядів на 11.04.2020 року, даних копії з журналу щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водіїв Баранівського ВП за 11.04.2020 року, даних копії плану проведення інструктажу добового наряду (слідчо-оперативної групи/СОГ) Баранівського ВПГУНП на 11.04.2020 року, дани х копії доповідної записки інспектора СКЗ Новоград- Волинського ВП ГУНП в Житомирській області Щербатюк Л. від 27.04.2020 року про зняття з розгляду та контролю звернення ОСОБА_1 , даних копії відповіді начальника Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області від 28.04.2020 року №5835/220/01-2020 на звернення ОСОБА_1 , даних копії висновку Про результати службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.04.2020 року за участю службового автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП від 04.05.2020 року, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, є доведеною.

Суд обґрунтовує свої висновки на наступних підставах.

Згідно зі змістом ст.124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає у випадку порушення водієм "Правил дорожнього руху", що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Отже, диспозиція вказаної правової норми є бланкетною, тому уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення зобов`язана, довести належними і допустимими доказами, які саме правила дорожнього руху було порушено особою, що притягується до адміністративної відповідальності, довести причинний зв`язок між допущеними порушеннями та наслідками які настали у вигляді пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є учасник дорожнього руху, тобто особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному (пункт 1.10 розділу І "Правил дорожнього руху").

Відповідно до ст. ст. 280 та 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 251 КУпАП).

Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить правову норму визначеності допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення, суд вважає за правильне застосувати по даній справі правовий висновок щодо умов допустимості доказів у кримінальному провадженні, викладений у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року справа №607/14707/17. Згідно з вказаною постановою умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Відповідно до ст. 251 КУпАП будь-які фактичні дані (докази) в справі про адміністративне правопорушення встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1) ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення за статтями 124,130 цього Кодексу мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Порядок складання протоколу про правопорушення за вказаними статтями визначений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року. Відповідно до розділу ІХ даної інструкції оформлені поліцейським протокол про правопорушення за ст.124 КУпАП, рапорт поліцейського, схема місця ДТП, пояснення учасників пригоди та свідків, показання засобів фото- та/або відео спостереження, тощо, є допустимими доказами.

Беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , яка показала, що дійсно 11.04.2020 року близько 19:50 вона керувала власним автомобілем Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Баранівка по 2 провулку Гагаріна Баранівського району Житомирської області, рухалася зі швидкістю 20-25 км/год через вибоїни на дорозі. Її твердження, що зіткнення автомобілів, відбулося через те, що вона була засліплена світлом фар патрульного автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , спростовується доказами по справі. Зокрема, у показах ОСОБА_1 існують суперечності, оскільки, її дії, про які вона свідчить, не відповідають вимогам п. 19.3 ПДР, а саме «у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.» Разом з тим, відповідно до даних схеми наслідків ДТП, показів свідка ОСОБА_3 , відеозапису здійсненого 11.04.2020 року близько 19:52 год. (тривалістю 21 секунда), рапортів поліцейських, які були учсниками ДТП, з урахуванням ширини проїжджої частини на якій сталася ДТП та ширини автомобілів згідно з їх технічними характеристиками, з урахуванням механічних пошкоджень автомобілів, автомобіль Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в момент зіткнення був у нерухомому стані на власній смузі руху. Дані обставини вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами і доповненнями на день вчинення правопорушення) , а саме, що нею залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не дотримано безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів, та повністю спростовують її пояснення. Суд не вбачає підстав для визнання наданих поліцейським доказів щодо обставини часу, а саме коли сталася дорожньо-транспортна пригода недопустимими, оскільки дана обставина встановлена судом на підставі об`єктивного доказу з відеозапису та не заперечується особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, як підтверджують пояснення свідка ОСОБА_3 , рапорти поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , дані відеозапису, ОСОБА_1 в порушення вимог п.2.10 ПДР здійснила переміщення свого автомобіля після ДТП, намагалася залишити місце пригоди. Такі дії останньої свідчать про намагання спотворити дійсні обставин дорожньо транспортної пригоди, учасником якої вона була, з метою уникнення відповідальності за свої неправомірні дії.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази вважаю, що наявні фактичні обставини достовірно підтверджують те, що ОСОБА_1 порушила, як це правильно зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, вимоги п. 13.1 ПДР, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України

09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735). Відповідно до пункту 2 розділу І вказаної інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Відповідно до п.9 розділу 9 Інструкції №1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Судом встановлено, що згідно з даними відеозапису здійсненого 11.04.2020 року близько 21:43 год. (тривалістю 5 хвилин) лікарем проведено лабораторне дослідження ОСОБА_1 за допомогою технічного засобу Drager Alcotest 6810 о 21:47 год. 11.04.2020 року, тобто не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а саме з часу, коли сталася ДТП за участю автомобіля ОСОБА_1 та патрульного автомобіля. Суд визнає допустимим висновок лікаря ОСОБА_9 Комунального некомерційного підприємства «Баранівської КЦРЛ» Баранівської міської ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №20б від 11.04.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з яким остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння на 22:45 год. 11.04.2020 року, рівень алкоголю становив 1,96 проміле, оскільки його результати підтверджуються додатковими доказами , зокрема відеозаписом проведення тестування на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Посилання ОСОБА_1 на порушення проведення огляду на стан сп`яніння, зокрема посилання на припинення дії свідоцтва на право ввезення та введення його в експлуатацію на території України даного вимірювального приладу, не впливає на вироби, які вже були введені в експлуатацію. Також, відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 лікар уповноважений зробити висновок про стан алкогольного сп`яніння особи, яка керувала транспортним засобом, на підставі лише огляду. Обов`язок проведення лабораторних досліджень біологічних зразків особи, яка керувала транспортним засобом в стані сп`яніння у лікаря виникає у разі якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами або у разі визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, в наслідок вживання яких водій перебуває у стані сп`яніння. (пункти 7 та 14 Інструкції №1452/735). Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що порушена процедура огляду на стан сп`яніння, зокрема їй не запропоновано на місці ДТП пройти огляд на стан сп`яніння, спростовується її власним погодженням пройти огляд у лікарні на пропозицію поліцейського, що підтверджується даними відеозапису. Ця ж обставина спростовує також посилання, що її затримання поліцейським було проведено з порушенням її прав та без складання протоколу про адміністративне затримання, оскільки таке затримання фактично не здійснювалося, поліцейський діяв в межах своїх повноважень щодо забезпечення доставки особи, яка перебуває в стані сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Так само як і уповноважений відсторонити від керування транспортними засобами, особу, яка керує ним, у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що той перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції. (ч.1 ст.266 КУпАП, п.9 розділу ІІ Інструкції №1452/735).

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази вважаю, що наявні фактичні обставини достовірно підтверджують те, що ОСОБА_1 порушила, як це правильно зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, вимоги п. 2.9 ПДР, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд не вбачає підстав для визнання доказів наданих поліцейським по справі не допустимими, оскільки вони відповідають критеріям допустимості. Допущені неточності в деяких документах (рапорті про прийняття заяви про адміністративне правопорушення від 01.01.2020 року на службу 102, письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , схеми наслідків ДТП без потерпілих, в протоколах про адміністративне правопорушення) щодо місця та часу вчинення ОСОБА_1 правопорушень, не тягне за собою наслідків недопустимості для всього документу, оскільки обставини, які зафіксовані ними, додатково доводяться об`єктивними доказами, зокрема відеозаписом, знятим відеореєстратором, частково визнаються особою, що притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, згідно з висновком Про результати службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.04.2020 року за участю службового автомобіля Renault Duster, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського ВП ГУНП від 04.05.2020 року

Суд розцінює критично пояснення ОСОБА_1 , оскільки, вони спростовуються дослідженими судом доказами. Також суд вважає, що невизнання ОСОБА_1 вини, в той час коли докази свідчать про протилежне, є її наміром уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, необхідно звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст.33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала, не розкаялася, вперше притягується до адміністративної відповідальності, скоїла правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки.

Оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її поведінку під час вчинення правопорушень та оформлення поліцейським матеріалів, суддя приходить до висновку про можливість застосування щодо неї основного та додаткового стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, з числа вчинених, на підставі статті 36 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 25, 33, 36, 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню:

- за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення визначити у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У випадку примусового виконання постанови, відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_1 штраф у подвійному розмірі - в сумі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_5 , видане ДАІ ГУ-УМВСУкраїни на ім`я ОСОБА_1 зберігати згідно з Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд в десятиденний строк з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після вручення її особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя Є.А. Новицький