Справа № 405/4739/20
ПОСТАНОВА
11 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі: головуючої судді Лук`янової О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницького матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Кропивницькому ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
до Ленінського районного суду міста Кіровограда з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119144 від 01.08.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 01.08.2020 о 21 год. 00 хв. в м. Кропивницький по вул.Бобринецький шлях, 114 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «АЗЛК 2140», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням спеціального технічного приладу DRAGER Alkotest ARAM-3573, результат якого показав 2,68 ‰ (тест № 3237), з яким водій ОСОБА_1 погодився; від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 був відсторонений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, йому роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних в протоколі, не визнав, наполягав, що транспортним засобом не керував.
Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі виходячи з наступного.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою, якою складено протокол, у вину ОСОБА_1 висувається порушення 01.08.2020 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) в зв`язку з чим останньому інкримінується вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 (далі - Закон № 2617-VІІІ), яким ст. 130 КУпАП було викладено в новій редакції, шляхом виключення з її змісту адміністративної відповідальності, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, Законом № 2617-VІІІ Кримінальний кодекс України доповнено ст. 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою було встановлено кримінальну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння (ч. 1 ст. 286-1 КК України).
Згодом, Законом України від 17.06.2020 № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX) внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX:
- у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка виключала адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;
- у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким було доповнено Кримінальний кодекс України ст. 286-1, а саме криміналізовано відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, - відтак відбулася декриміналізація цих дій.
Закон № 2617-VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.
Закон № 720-IX підписаний Президентом України 02 липня 2020 року, опублікований у газеті «Голос України» 03 липня 2020 року, та, з урахуванням положень статті 94 Конституції України і рішення Конституційного Суду України від 06.10.2020 року за № 21-рп/2010, набрав чинності з 03 липня 2020 року.
Комітетом Верховної Ради України надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 720-IX від 17.06.2020 року, за змістом яких комітет вважає, що з 03 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.
Відповідно до частини 6 статті 90 Регламенту Верховної Ради України законопроект може передбачати внесення змін лише до тексту первинного законодавчого акта (Закону, кодексу, основ законодавства тощо), а не до закону про внесення змін до цього законодавчого акта. Тобто, зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та до Кримінального кодексу України повинні бути внесені окремим законом безпосередньо до чинної на момент ухвалення редакції, а не законом про внесення змін до закону про внесення змін.
Крім того, аналіз частини 6 статті 91 Регламенту Верховної Ради України вказує на те, що зміни можуть вноситися лише до чинного закону. Разом з тим, Закон № 2617-VIII на момент внесення до нього змін Законом № 720-IX, чинності не набрав.
Таким чином, суд констатує, що за наведеної вище законотворчої діяльності та застосованої юридичної техніки нівелюються положення статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та вимагає існування правових підстав для визнання винним у вчиненні правопорушення і призначення відповідного покарання, встановленого законом.
Принцип передбачення законом злочинів і покарань вимагає аби правопорушення і покарання за їх скоєння були чітко визначені у законі, який у розумінні статті 7, як і у інших статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає якісні умови, зокрема щодо доступності і передбачуваності.
Існуючі міжнародно-правові стандарти імплементовані у внутрішнє законодавство і практику його застосування.
Так, відповідно до частини 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Зазначені положення, в свою чергу, кореспондуються з частиною 2 статті 58 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
При цьому, діюча редакція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху) водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
При цьому, в даній справі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не є судноводієм і не керував судном.
Наведене вказує на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому протоколом про адміністративне правопорушення ставиться у вину вчинення 01.08.2020 дій, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути підданий адміністративному стягненню за вказаною нормою, оскільки як на момент вчинення ним відповідних дій, так і на момент розгляду справи судом, а ні Кодекс України про адміністративні правопорушення (зокрема ст. 130 КУпАП), а ні будь-який інший чинний Закон України про адміністративні правопорушення, не передбачає адміністративної відповідальності за керування особами транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки вона скасована Законом № 2617-VIIІ, а отже даний Закон вичерпав свою дію, що беззаперечно виключає можливість внесення до нього будь-яких змін. Що, в свою чергу, вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на те, що актуальна практика Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський суд) та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін). Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).
Керуючись статтями 58, 94 Конституції України, статтями 8, 130, 221, 245, 247, 279, 280, 283-285, 287 КУпАП, суд -
провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 119144 від 01.08.2020) - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олена Вікторівна Лук`янова