Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3856/20 Головуючий у 1-й інст. Шимон Л. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою в АДРЕСА_1 , не працюючого,

встановив:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40.

Відповідно до постанови, 15.03.2020 року о 08 год 05 хв у м. Києві, по вул. Гната Хоткевича, 1-В водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з адміністративним правопорушенням не згоден, свою провину не визнає; вважає, що адміністративні матеріали, складені відносно нього не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи.

При винесені постанові судом першої інстанції не вірно були застосовані норми процесуального та матеріального права, справа була розглянута у відсутність його представника, свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки всіх сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції, а також порушено його право на захист.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки перебував за кермом службового авто, який йому не належить, та не міг залишити службовий автомобіль на місці зупинки, виходячи з зазначених обставин одразу направитись до відповідного медичного закладу для огляду на стан наркотичного сп`яніння в мене не було можливості.

Разом з тим, після закінчення зміни 15.03.2020 року о 09:10 год. звернувся в медичний заклад та пройшов освідування самостійно, що підтверджується висновком від 22.03.2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного лікарем КП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія». Відповідно до висновку, будь-яких ознак сп`яніння не виявлено.

Вказує також, що в поясненнях від 15.03.2020 року свідки взагалі не зазначили від проходження огляду на стан якого саме сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого). Разом з тим, вважає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення допущено грубе порушення норм чинного законодавства, оскільки він складений з грубим порушенням.

ОСОБА_1 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, на розгляд своєї апеляційної скарги до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність апелянта.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.7 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» є обов`язковим проведення лабораторних досліджень в закладі охорони здоров`я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

У відповідності з п.п. 11.12,13 Інструкції для проведення лабораторних досліджень у обстежуваного відбираються зразки біологічного середовища, якими можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров за відбір, транспортування, цілісність яких відповідає заклад охорони здоров`я.

З врахуванням цих вимог нормативних актів та вказаних особливостей огляду на стан наркотичного сп`яніння, які потребують спеціальних медичних знань та застосування медичного обладнання є правильним висновок суду про те, що ОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, сповільненість рухливості) відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який він повинен був пройти у закладі охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 068647 від 15.03.2020 року (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.03.2020 року, відповідно до яких водієві ОСОБА_1 в їх присутності працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння (а.с.3); письмовою розпискою ОСОБА_1 від 15.03.2020 року, згідно якої останній зобов`язується залишити транспортний засіб Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 за місцем його зупинки, за адресою у м. Києві, вул. Гната Хоткевича, 1В, власником якого є ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_1 зобов`язався не передавати керування автомобілем іншим особам (а.с.4); відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.с.5).

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Зазначені доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

Апеляційний суд, не вважає доказом, що спростовує висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 , наданий висновок щодо результатів медичного огляду на виявлення стану наркотичного, алкогольного чи іншого сп`яніння № 002126 від 15.03.2020 року (а.с.45), оскільки цей огляд було проведено з порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до Інструкції, огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться у присутності працівника поліції, який забезпечує об`єктивність відібрання біологічного матеріалу для проведення дослідження.

Тому, за даних обставин, апеляційний суд вважає надані ОСОБА_1 докази такими, що не спростовують висновків суду, оскільки відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП настає з моменту, коли особа відмовилась виконати законну вимогу працівника поліції щодо проходження освідування на виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має.

Крім того, судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 , надано можливість в повній мірі скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, поновлено строк на апеляційне оскарження, надано час для організації свого захисту, надання доказів, тощо.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук