Номер провадження: 33/813/916/20
Номер справи місцевого суду: 522/8574/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Мандрик В. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Мандрик В.О., за участі захисника Рогозного І.М, діючого в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнений до адміністративної відповідальності та підданий стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень за те, що в порушення п.15.15 «Правил дорожнього руху України» приблизно о 13 год. 00 хв 07.05.2020 року, в м. Одесі на вул. В. Арнаутська, 26 створив перешкоду дорожньому руху, шляхом встановлення на паркувальному майданчику технічних засобів регулювання дорожнього руху («юніпаркерів» у кількості 4 штуки), та в порушення п.8.12 «Правил дорожнього руху України» встановив табличку, зовнішньо схожу на дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» з написом «Тільки для гостей «Santim».

В апеляційній скарзі захисник Рогозний І.М з постановою не погоджується, вважає її незаконною, такою, що винесена з грубим порушенням норм процесуального права, вказує, що суд постановив рішення на припущеннях, наголошує, що ОСОБА_1 не порушував п. 15.15 «Правил Дорожнього руху України», оскільки майданчик для паркування транспортних засобів не є проїзною частиною дороги, визначення терміну «перешкоди для руху» в розумінні п.15.15 «Правил дорожнього руху України» передбачає наявність нерухомого об`єкту на смузі руху, тому вважає що юніпаркери та табличка встановлені поза межами смуги руху і не можуть бути перешкодою для руху. Також, захисник вказує, що патрульний вказав про порушення п. 8.12 «Правил Дорожнього руху», проте указав, що була встановлена табличка, зовнішньо схожа на дорожній знак 5.38 «місце стоянки», однак у п. 8.12 «Правил Дорожнього руху» мова іде про знаки, а не про таблички; вважає також, що табличка є рухомим об`єктом, а тому не вбачає підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.Вказує, що в даному випадку поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 139 КУпАП не є уповноваженою особою на це, оскільки, на його думку, такі повноваження відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №389 від 31.10.2019 року такі повноваження надані районним адміністраціям Одеської міської ради. Просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Районний суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив матеріали справи, на підставі чого дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 КУпАП.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 дійсно створив перешкоду дорожньому руху, шляхом встановлення на паркувальному майданчику технічних засобів регулювання дорожнього руху («юніпаркерів» у кількості 4 штуки), встановив табличку, зовнішньо схожу на дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» з написом «Тільки для гостей «Santim», що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 3), схемою до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (а.с. 4), договором балансоутримання місць для паркування з додатками (а.с. 7-12), фототаблицями місць для паркування (13-18), вимогою щодо усунення виявлених порушень (а.с. 19), заявою про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 20).

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Рогозний І.М., апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

При цьому адвокат ОСОБА_2 наголосив на тому, що згідно схеми розміщення майданчика для паркування транспортних засобів, фотографій, що містяться у матеріалах справи, зазначений майданчик не є проїзною частиною, а відповідно, виходячи із п.1.10 «Правил дорожнього руху», визначення терміну «перешкоди для руху», це є нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу, а отже, таблички, про які вказує захисник є рухомими об`єктами, та знаходяться на місцях для парковки, відповідно не є перешкодою в розумінні п. 1.10 ПДР, а отже застосування п. 15.15. ПДР на місцях для паркування, є незаконним. Також, адвокат посилається у апеляційній скарзі на «галузеві будівельні норми В2.3-0:2018 «зупинки маршрутного транспорту»», в яких є визначення терміну «заїзної кишені», а саме: заїзна кишеня це лемент зупинки, який складається з клинів відгону (входу, виходу) та зупинкового майданчика, зупинковий майданчик це майданчик з твердим покриттям, влаштований для зупинки за межами проїзної частини автомобільної дороги.

Проаналізувавши зазначені вище доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вони є надуманими, виходячи із наступного.

Так, доводи захисника про те, що місця для паркування транспортних засобів є «заїзною кишенею» не знаходять свого підтвердження, оскільки захисник посилається на «галузеві будівельні норми В2.3-0:2018 «зупинки маршрутного транспорту», проте, вказані норми визначають поняття терміну «заїзна кишеня», яка призначена зовсім для іншого, для зупинки маршрутного транспорту, і аж ніяк не для паркування транспортних засобів. Згідно п. 15.10 «Правил дорожнього руху» стоянка заборонена ближче ніж за 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Натомість визначення терміну майданчика для паркування міститься в «Правилах паркування транспортних засобів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342. Відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

Також захисник Рогозний І.М. в апеляційній скарзі вказав, що ОСОБА_1 нібито встановив на місцях для паркування «таблички», які є рухомими об`єктами, і відповідно до п. 1.10 «Правил дорожнього руху» не є перешкодою для руху. Проте, доводи ці захисника не відповідають наявним в матеріалах справи доказам, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі(а.с. 3), вказано, що ОСОБА_1 створив перешкоду дорожнього руху шляхом встановлення на паркувальному майданчику технічних засобів регулювання дорожнього руху (юніпаркерів у кількості 4 штук). Тому посилання адвоката на встановлення «табличок» не відповідає матеріалам провадження.

Пункт 15.15. «Правил дорожнього руху» забороняє встановлення на проїзній частині предметів, що перешкоджають проїзду чи паркуванню транспортних засобів, за винятком випадків: оформлення дорожньо-транспортної пригоди; виконання дорожніх робіт або робіт, пов`язаних із зайняттям проїзної частини; обмеження або заборони руху транспортних засобів та пішоходів у випадках, передбачених законодавством.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що встановлені ОСОБА_1 «юніпаркери» перешкоджають паркуванню транспортних засобів на місцях для паркування, оскільки через їх наявність, у водія транспортного засобу немає змоги безперешкодно користуватися місцем для паркування, та відповідно, це є порушенням п. 15.15 «Правил дорожнього руху», що тягне за собою адміністративну відповідальність, ст. 139 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 139 КУпАП не є уповноваженою особою на це, спростовуються ст. 255 КУпАП, де передбачено, що саме на органи внутрішніх справ покладено повноваження на складання протоколу за ст. 139 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що патрульний при зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.12 «Правил Дорожнього руху» вказав про встановлення не знаку, а таблички, зовнішньо схожої на дорожній знак 5.38. «місце стоянки», тоді як у п. 8.12 «Правил Дорожнього руху» мова іде про знаки, а не про таблички, то вони не спростовують наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 139 КУпАП, оскільки згідно фотознімку (а.с. 17), дійсно вбачається встановлення саме такого знаку, хоч поліцейським у протоколі і вказано, що це табличка, тому дані доводи спрямовані уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 139 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника Рогозного І.М. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 139 КУпАП спростовуються наведеними вище доводами.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками рішення районного суду.

За наведених обставин вважаю, що підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Рогозного І.М., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 139 КУпАП без змін.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.О. Мандрик