33/804/459/20
265/3282/20

Суддя 1-ої інстанції Шиян В.В.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2

було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП , -

УСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 735935 від 06 травня 2020 року вбачається, що 01 травня 2020 року близько 10-28 год., ОСОБА_1 умисно вчинила дії психологічного насильства по відношенню до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме обмежила спілкування з його малолітньою дитиною, спричинив останньому емоційну невпевненість та почуття нездатності захистити право на контакт з дитиною, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю, тим самим скоїла насильство в сім`ї. Співробітником поліції, який складав даний протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 673026 від 19 травня 2020 року вбачається, що 09 травня 2020 року близько 10-30 год., ОСОБА_1 умисно вчинила дії психологічного насильства по відношенню до свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме обмежила спілкування з його малолітньою дитиною, спричинив останньому емоційну невпевненість та почуття нездатності захистити право на контакт з дитиною, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю, тим самим скоїла насильство в сім`ї. Співробітником поліції, який складав даний протокол про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2020 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що дії ОСОБА_1 відносно нього були спрямовані на запобігання контакту з його сином, у зв`язку з чим, він не може приділити увагу вихованню сина. Звертає увагу, що він як батько дитини не надавав дозволів на пересування його разом з матір`ю ОСОБА_1 . Вказує, що дії ОСОБА_1 спрямовані саме на завдання йому психологічного насильства, адже такими діями нехтує його правовий статус в якості батька перед дитиною Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_1 , яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення за наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне порушення суд зобов`язаний всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини у справі та вирішити питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна особа у його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та інші питання, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Тобто згідно вказаної норми закону, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне вчинення домашнього насильства.

Розглянувши дану справу, суддя районного суду прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП виходячи з наступного.

Зі змісту протоколу серії АПР 18 № 735935 від 06 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 01 травня 2020 року з`явився за місцем проживання ОСОБА_1 з наміром поспілкуватися з дитиною, але двері ніхто не відчинив та на телефонні дзвінки не відповів, у зв`язку з чим на його думку йому було спричинено емоційну невпевненість та почуття нездатності захистити право на контакт з дитиною.

В протоколі серії АПР 18 № 673026 від 19 травня 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 09 травня 2020 року з`явився за місцем проживання ОСОБА_1 з наміром поспілкуватися з дитиною, але двері ніхто не відчинив, та на телефонні дзвінки не відповів, у зв`язку з чим на його думку йому було спричинено психологічне насильство.

Аналіз даних протоколів вказує на те, що психологічне насильство на думку потерпілого ОСОБА_2 полягало в тому, що ОСОБА_1 не відчиняла двері та не відповідала на його телефонні дзвінки, внаслідок чого ОСОБА_2 був позбавлений можливості спілкуватися з спільним з ОСОБА_1 сином.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, які суміжні доводам, наведеним ОСОБА_2 під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, останній зазначає, що він зазнав психологічного насильства внаслідок того, що не мав змоги спілкуватися з сином 01.05.2020 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 . На думку суду апеляційної інстанції дані посилання є необгрунтованими виходячи з наступного.

Згідно ст. 23 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається, що жодних обмежень на пересування ОСОБА_1 або їх сумісного з ОСОБА_2 сином судовими рішеннями на час вчинення інкримінованих ОСОБА_1 дій не встановлено, тому ОСОБА_1 та її син, керуючись ст. 23 Конституції України мають повне право вільно пересуватися. Та обставина, що ОСОБА_2 не мав можливості завчасно вирішити питання щодо виділення періоду часу спілкування з дитиною, не є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання апеляційної скарги на завдання психологічних страждань ОСОБА_2 від дій ОСОБА_1 , які на думку апелянта підтверджує довідка директора Кальміуського районного центру Соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 43.4-32801-3.4.1 від 11 червня 2020 року є безпідставними, адже дана довідка підтверджує лише тільки факт звернення ОСОБА_2 за консультацією психолога, але ніяким чином не підтверджує завдання шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 саме діями ОСОБА_1 , які остання вчинила 01 травня 2020 року та 09 травня 2020 року.

На думку апеляційного суду, дії ОСОБА_1 , зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, не могли завдати ОСОБА_2 таких психологічних страждань, які б було дійсно необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та за які до ОСОБА_1 необхідно застосовувати заходи впливу з боку держави у вигляді притягнення її до адміністративної відповідальності.

За таких підстав, постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування в ході апеляційного розгляду встановлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 липня 2020 року, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова