ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7906/20Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/269/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року, в режимі відеоконференції,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Як визнав суд, 10 травня 2020 року о 02 год. 41 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-110 557» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Тернополі по вул. Руська, 1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Dragar Alcotest 7510» №ARMF-0310 (повірка дійсна до 05.08.2020р.) та огляду в медичному закладі КНП «Тернопільському обласному медичному центрі соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради водій ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає, що складені відносно нього адмінматеріали не відповідають вимогам чинного законодавства, а при винесенні постанови, яку він оскаржує, не вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи притягувався він до адміністративної відповідальності; відсутня довідка про відсторонення його від керування транспортним засобом; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні телефонні номери свідків; в своїх поясненнях свідки не конкретизують стан його сп`яніння; при складанні протоколу не було виписано направлення на медичний огляд.

Зазначає, що справа була розглянута судом без його присутності, без виклику свідків та працівників поліції, а тому, на думку апелянта суд не дослідив належним чином усі матеріали справи.

Стверджує про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП, оскільки його не направляли для проходження медичного огляду після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки не був присутній в судовому засідання, так як не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, а постанову отримав лише 15 червня 2020 року.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника Морозова В.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року і закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 участі в розгляді справи судом першої інстанції не приймав та відсутні дані про його належне повідомлення про розгляд справи в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області 02.06.2020 року.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи наявні відомості про одержання 15 червня 2020 року ОСОБА_1 копії судового рішення, постановленого 02 червня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.23)

Апеляційна скарга ОСОБА_1 надійшла на адресу апеляційного суду 16 червня 2020 року.

За наведених обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року, відповідно до ст.289 КУпАП, ОСОБА_1 необхідно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2020р. серії ДПР18 №423202, 10 травня 2020 року о 02 год. 41 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-110 557» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Тернополі по вул. Руська, 1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. На вимогу працівника поліції від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Dragar Alcotest 7510» №ARMF-0310 (повірка дійсна до 05.08.2020р.) та огляду в медичному закладі КНП «Тернопільському обласному медичному центрі соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради водій ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Будь-яких заперечень щодо обставин викладених у протоколі, ОСОБА_1 не зазначив.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у даному процесуальному документі об`єктивно стверджуються іншими доказами по справі, дослідженими місцевим судом у судовому засіданні.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «ЗАЗ-110 557», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Тернополі по вул. Руська, 1, підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ДП18 №650458 від 10.05.2020 року, згідно якої, ОСОБА_1 притягнений до адмінвідповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Підтвердженням відмови ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння, є матеріали відеофіксації з нагрудної камери поліцейського № DSJX300017_000017, які була предметом дослідження суду першої інстанції і на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом і у якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків, відмовляється на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння як із застосуванням спеціального технічного засобу, так і у відповідному медичному закладі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що причиною зупинки працівниками поліції автомобіля під його керування було несправність зовнішніх освітлювальних приладів, а також пояснив, що він дійсно відмовився проходити огляд на стан сп`яніння з використанням газоаналізатора «Драгер.

Пояснення ОСОБА_1 , надані в суді апеляційної інстанції, повністю узгоджуються з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким також зафіксовано і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Відсутність відомостей про те, чи притягувався він до адміністративної відповідальності, а також телефонних номерів свідків в протоколі про адміністративне правопорушення, про що ОСОБА_1 вказує в апеляційній скарзі, з урахуванням всіх обставин даної справи, жодним чином не впливає на доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що в письмових поясненнях свідки не зазначають та не конкретизують в якому саме стані сп`янінні перебував ОСОБА_1 , а при складанні протоколу не було виписано направлення на медичний огляд, вважаю необґрунтованими, оскільки ці відомості не спростовують самого факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт відсторонення апелянта від керування транспортним засобом стверджується розпискою ОСОБА_2 , наявною в матеріалах справи, за змістом якої останній зобов`язався доставити автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , до місця його стоянки.

Доводи сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки йому поновлено строк на апеляційне оскарження та надано можливість скористатися правовою допомогою для реалізації своїх прав, визначених ст.268 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом ОСОБА_1 не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими, що слідує з поданої ним апеляційної скарги, відсутні.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.