Справа № 461/9350/19 Головуючий у 1 інстанції: Лубоцький Б.І.
Провадження № 33/811/277/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді - Белени А.В.,

за участю: представника митниці Дунаса М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року, щодо ОСОБА_2 за ч.6 ст. 470 МК України

встановив:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 384,20 грн. судового збору.

Згідно постанови судді першої інстанції, 30.10.2019 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_1 слідував у приватну поїздку з України в Республіку Польща через митний пост «Рава Руська» Львівської митниці ДФС в автомобілі «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в якості пасажира.

У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього та осіб, які у ньому переміщуються, в ПІК «Інспектор» та в ЄАІС ДФС України виявлено, що громадянином України ОСОБА_1 18.05.2018 03:34:29 год. через пункт пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України автомобіль марки «NISSAN PRIMERA» VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 ), без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного органу доходів і зборів - 5 діб).

Одночасно було встановлено відсутність у ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля станом на 30.10.2019.

На момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, громадянином ОСОБА_1 подано не було. У відповідності до вимог ст.192 Митного кодексу України, до найближчого органу доходів і зборів про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження транспортного засобу вказаний громадянин до органу доходів і зборів не звертався.

Нормами ст. ст. 90 та 93 МК України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту перебувають під митним контролем і повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 станом на 30.10.2019 перевищив більше ніж на тридцять діб встановлений ч.1 ст. 95 МК України строк доставки автомобіля марки «NISSAN PRIMERA» VIN № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_4 ),- що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності органом митниці кваліфіковано за ч.6 ст. 470 МК України.

На дану постану подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушеня.

Вважає, що постанова винесена в супереч обєктивним фактам, доказам та нормам діючого законодавства.

Щодо пропуску строку апеляційного оскарження, то копію постанови він не отримував, а про її існування довідався 29.01.2020 коли приїхав з Чехії, де працював. Кордон України перетнув 27.01.2020, що підтверджується ксерокопією закордонно паспорту з відповідними відмітками.

Апелянт зазначає, що автомобіль ним був ввезений в Україну 18.05.2018 і на той момент за несвоєчасний вивіз був передбачений штраф 8500 грн., а його до відповідалньості притягнули за ч.6 ст. 470 МК України за законом, який набув чинності 22.08.2019. УКрім того суд безпідставно вказав, що його автомобіль був ввежений в Україну в режимі Транзит крім тогог зазначено, що він є комерційного призначення, хоча є транспортним засобом приватного використання. Таким чином суд першої інстанції плвтається в поняттях термінів Митного кодексу України та нехтуючи часоим виникнення адміністративниих правовідносин визнав адміністративним проступком дії, які за ознаками такими не являються.

Згідно редакції ст. 470 МК України, яка діяла на момент ввезення транспортного засобу, встановлено адміністративну відповідальність за порушення 10 денного строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відтак дане правопрушення вважається закінченим після спливу строку транзитного переміщення, тобто на 11 день з моменту ввезення на територіє України автомобіля в режимі транзит. Таким чином строк накладення стягнення за адміністративне правопорушення пропущено і справа підлягає закриттю.

В апеляційну інстанцію правопорушник ОСОБА_1 скарги, однак в телефонному режимі просив розглядати справу без його участі, підтримує апеляційні вимоги та просить їх задовольнити, прибути в суд апеляційної інстанції не може через відсутність транспортного сполучення у зв`язку з введенням карантинних обмежень.

Заслухавши представника митниці, який не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

У відповідності до вимог ст.489 МК України суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у оскаржуваному рішенні доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.6 ст. 470 МК України.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і перевіряє постанову суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.3 ст. 3 МК України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Так, ч.6 ст. 470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Разом з тим, на час розгляду справи апеляційним судом, на підставі Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481» №395-ІХ від 19 грудня 2019 року, пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 470 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

Санкцією ч.3 ст. 470 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, порушення вчинене ОСОБА_1 митних правил було виявлено 30 жовтня 2019 року, тобто в період дії вищенаведеного Закону.

Відтак, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст. 470 МК України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 530 МК України, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційног оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення митних правил за ч.6 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена