ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6799/20Головуючий у 1-й інстанції Холява О.І.
Провадження № 33/817/267/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Чудопалова Ю. В., розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

Встановив:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - Чудопалов Ю. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стверджує, що транспортним засобом керував не він, а свідок ОСОБА_2 , який надав місцевому суду пояснення про те, що 20 квітня 2020 року він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_1 в їхнього спільного знайомого ОСОБА_3 .

Спиртних напоїв ОСОБА_1 не вживав, так як погано себе почував. Близько 01 год. ночі ОСОБА_4 попросив відвезти його додому. Він ( ОСОБА_5 ) сів за кермо, а ОСОБА_4 - на переднє пасажирське крісло. Коли доїхали до шостого магазину, ОСОБА_4 побачив, що немає його сумки, і вони розвернулися та поїхали назад. Коли вже доїжджали до будинку ОСОБА_6 , побачили маячки автомобіля патрульної поліції. Звукового сигналу не було і вони не зупинялись. Так як він не мав із собою посвідчення водія і випив пива, запропонував ОСОБА_7 помінятися місцями, і ОСОБА_4 пересів за кермо, коли вже зупинилися біля будинку ОСОБА_8 же до ОСОБА_9 підійшов працівник поліції, інший працівник обійшов їх автомобіль. Він з автомобіля не виходив і опустився в кріслі нижче, а в подальшому відкрив двері і втік. Чому зупинили транспортний засіб, йому невідомо. Розмову працівників поліції з ОСОБА_10 не чув.

Апелянт також вказує, що відповідно до відеозаписів з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту виходу з автомобіля ОСОБА_1 минуло понад 10 секунд, що є цілком достатньо, щоб водій та пасажир на передньому сидінні автомобіля помінялись місцями. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано. Доказів керування останнім транспортним засобом не здобуто.

Крім того, з відео вбачається, що працівники поліції упродовж всього часу з моменту зупинки транспортного засобу і до моменту складання протоколу не оглядали транспортний засіб на предмет присутності в ньому інших осіб, а з моменту зупинки протилежна від водія сторона автомобіля взагалі не охоплена камерами.

Також зазначає, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції незаконно, оскільки з пояснень поліцейських, які вони надавали в судовому засіданні місцевого суду, вказаний автомобіль був зупинений у звязку з неосвітленим номерним знаком, однак з відеозаписів не вбачається, щоб в транспортному засобі був неосвітлений знак. Крім того, постанова про його притягнення за вказане правопорушення поліцейськими не виносилась. Натомість у матеріалах справи міститься лише постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у нього страхового полісу.

Крім того вказує, що пояснення та рапорти поліцейських не можуть бути доказами у справі, оскільки вони є зацікавленими особами, про що у своїй постанові від 20 травня 2020 року у справі №9901/33786/16-а вказав ВС КАС.

Також зазначає, що з відеозапису неможливо встановити, де перебували свідки в момент пропозиції ОСОБА_1 продути алкотестер та проїхати в лікарню для здачі крові, і доказів їх присутності при вищезгаданих подіях не здобуто.

При цьому їхні письмові пояснення написані не ними власноруч, а поліцейськими, що ставить під сумнів їх зміст.

Також вказує, що допитаний в судовому засіданні та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 22 квітня 2020 року, проїжджаючи на червоний сигнал світлофора, був зупинений працівниками поліції. До нього підійшов один із працівників поліції і сказав, якщо він хоче, щоб на нього не складали постанову за вчинення адміністративного правопорушення, то потрібно бути в якості понятого по справі, де особа відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння. Він погодився і поїхав за автомобілем працівників поліції. Під`їхавши до будинку, де був припаркований ще один автомобіль патрульної поліції, вийшов зі свого автомобіля. Також біля нього стояв інший понятий. Через деякий час їх покликали працівники поліції, дали підписати протокол, після чого він поїхав додому. Чи пропонували працівники поліції особі, яку зупинили, продути в алкотестер "Драгер" чи пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, він не чув, бо не підходив до водія, а стояв біля свого автомобіля на відстані 15 метрів від інших осіб та спілкувався по телефону.

Крім того зазначає, що на відеозаписах неможливо встановити будь-які візуальні ознаки, які б вказували про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння.

Також працівниками поліції було порушено право особи на захист, оскільки ОСОБА_1 заявляв про бажання скористатись послугами захисника, однак йому таке право не забезпечили.

Також зазначає, що відповідно до Інструкції з експлуатації, Drager Alcotest 6810 повинен калібруватися кожні 6 місяців, однак до матеріалів справи не надано доказів, що газоаналізатор Drager Alcotest (Драгер Алкотест) 6810 ARBF-0422, за допомогою якого ОСОБА_1 пропонували пройти тест на стан алкогольного спяніння, калібрувався у строк, що не перевищує 6 місяців.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Чудопалова Ю. Ю., які в судовому засіданні апеляційного суду просили скасувати рішення суду першої інстанції, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови 22 квітня 2020 року о 01. 26 год. в м. Тернополі по просп. Ст. Бандери, 106 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A6, номерний знак ( НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 №ARBF 0422 (повірка дійсна до 18.06.2020 року) відмовився в категоричній формі. Проїхати в медичний заклад для проходження огляду водій також відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані наркотичного спяніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема відеозапису, ОСОБА_1 22 квітня 2020 року о 01. 26 год. в м. Тернополі по просп. Ст. Бандери, 106 керував транспортним засобом AUDI A6 з неосвітленим іноземним номерним знаком ( НОМЕР_1 , у звязку з чим працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після включення поліцейськими проблискових маячків довший час не зупинявся, не виконуючи таким чином законних вимог працівників поліції.

Той факт, що працівниками поліції не було складено відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення за неосвітлений номерний знак, не є підставою вважати зупинку транспортного засобу незаконною. Крім того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом на іноземних номерах, що у відповідності до п.10 ч.1 ст.35 ЗУ Про Національну поліцію є також підставою для зупинки транспортного засобу.

Таким чином вважаю, що транспортний засіб ОСОБА_1 поліцейськими було зупинено правомірно.

Оскільки під час перевірки документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного спяніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 №ARBF 0422 (повірка дійсна до 18.06.2020 року), а також проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду, але останній як на місці зупинки, так і в медичному закладі пройти такий огляд відмовився в категоричній формі.

Після цього відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268091 від 22 квітня 2020 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Згідно з долучених до вказаного протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , 22 квітня 2020 року близько 02 год. 00 год. вони були свідками того, як ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 6810 або в медичному закладі відмовився.

Вказані вище письмові пояснення свідків підписані ними власноруч та сумнівів не викликають.

Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення вказаних свідків підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що транспортним засобом керував не він, а свідок ОСОБА_2 , який, нібито, після зупинки транспортного засобу поліцейськими пересів на пасажирське крісло, оскільки вживав алкоголь та не мав посвідчення водія, а в подальшому втік, на увагу не заслуговують, оскільки з відеозаписів чітко вбачається, що одразу після зупинки транспортного засобу на місці водія перебував ОСОБА_1 , при цьому останній протягом усього часу від моменту зупинки будь-яких пояснень про те, що транспортним засобом керувала інша особа, поліцейським не повідомляв, не вбачається таких обставин і з матеріалів справи.

Таким чином, на думку судді апеляційного суду, суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки його пояснення свідчать про намагання сприяти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Це ж стосується і пояснень ОСОБА_11 , які останній надавав в місцевому суді, відповідно до яких він лише підписав протокол про адміністративне правопорушення, але не був свідком того, чи пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння, оскільки, як вбачається з відеозапису, про що також у своїй постанові правильно зазначив місцевий суд, свідок ОСОБА_11 був присутній під час того, як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння. При цьому свідок ОСОБА_11 , крім протоколу, власноруч розписався і у письмових поясненнях, які він надав поліцейським на місці події.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідок ОСОБА_11 вимушено погодився на пропозицію працівників поліції бути понятим, про що він пояснив в судовому засіданні місцевого суду, не заслуговують на увагу, оскільки даний факт не виключає правдивості свідчень останнього про те, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів того, що алкотестер Drager Alcotest 6810, яким ОСОБА_1 повинен був проходити огляд на стан алкогольного спяніння, калібрувався у строк, що не перевищу 6 місяців, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/2698 від 18 червня 2019 року, яке дійсне до 18 червня 2020 року, та відповідно до якого вказаний засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013.

При цьому, як вбачається з відеозаписів, поліцейський вголос зачитав ОСОБА_1 зміст зазначеного вище свідоцтва та те, що воно дійсне до 18 червня 2020 року, однак будь-яких зауважень щодо неналежної повірки вказаного алкотестера останній на місці події не висловлював.

Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської області від 10 червня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - Чудопалова Ю. В. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, апеляційною інстанцією не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 - Чудопалова Ю. Ю. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя