ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1000/20 Справа № 208/2518/20 Суддя у 1-й інстанції - Савранський Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За цією постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах встановлених судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 16 квітня 2020 року, о 23.30 годині, по проспекту Аношкіна в м. Кам`янське, керував автомобілем «Chevrolet Aveo» н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), на вимогу працівника поліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, визнати відсутність події і складу адміністративного правопорушення, та закрити провадження по справі.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я поліцейський не пропонував, направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський не оформляв. Також вказав, що алкотестер Драгер 0606 відсутній в державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені на території України. Зазначає, що свідки, які були запрошені поліцейськими, викликають в нього сумнів, а тому їх показання є сумнівними і не можуть братися до уваги. Крім цього зазначає, що суддя розглянув справу за його відсутності, в той час, як в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження його повідомлення про розгляд справи, а тому були порушені його процесуальні права.

В судовому засіданні, в апеляційному суді, ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги, додав, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння він не керував, а відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не довіряв алкотестеру Драгер.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався зазначених вимог закону в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 513218 від 16 квітня 2020 року, в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, у якому останній відмовився від пояснень, та який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16 квітня 2020 року, які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. При цьому слід звернути увагу, що свідок ОСОБА_3 також пояснив, що ОСОБА_1 в його присутності відмовився як від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, так і від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер; рапортом співробітника поліції Алєксандрова О.С. від 17 квітня 2020 року, відповідно до якого, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, хитка хода, зарпах алкоголю з порожнини рота. Водій від проходження алкотестеру Драгер або огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Порушень встановленого порядку направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не виявлено.

Є безпідставним посилання ОСОБА_1 в апеляції на порушення встановленого порядку направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки апеляційним судом при перевірці цих доводів, таких порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не виявлено.

Як слідує з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 513218 від 16 квітня 2020 року, ОСОБА_1 поставив свій особистий підпис в графі про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, при цьому не надав своїх пояснень, в той час, як був обізнаним зі змістом протоколу в частині інкримінованої йому відмови від проходження медичного огляду як за допомогою приладу Драгер, так і від огляду в медичному закладі.

Відсутність в матеріалах справи направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, жодним чином не спростовує письмових пояснень свідків та рапорт поліцейського, відповідно до яких, ОСОБА_1 відмовився як від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Апеляційний суд також не вбачає підстав ставити під сумнів пояснення цих свідків, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з обставинами, викладеними в матеріалах справи, а тому доводи ОСОБА_1 , щодо упередженості свідків є безпідставними.

При цьому, як зазначав сам ОСОБА_1 в судовому засіданні в апеляційному суді, він не вимагав від співробітників надати йому таке направлення, або доставити його до медичного закладу для проведення медичного огляду.

Також слід зазначити, що позначка алкотестеру Драгер - 0606, як слідує з сервісної книжки приладу Drager Alkotest 6810, копія якої була надана на запит судді першої інстанції, є серійним номером цього приладу, а тому доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені на території України цього приладу, є безпідставними, а вказаний газоаналізатор, за допомогою якого було запропоновано провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, дозволений МОЗ України, має свідоцтво про державну реєстрацію та сертифікат відповідності.

Посилання ОСОБА_1 як на підставу скасування постанови у зв`язку з розглядом справи без його участі є безпідставним, оскільки відповідно до постанови судді першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином сповіщеним про місце та час розгляду справи, до суду не з`явилися. Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 про неможливість його прибуття в судове засідання та прохання відкласти розгляд справи, була взята суддею першої інстанції до уваги, та, враховуючи, що ОСОБА_1 надавав заперечення до протоколу про адміністративне правопорушення, з метою дотримання розумності строків розгляду справи, розглянув справу за відсутності останнього, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Таким чином, всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на все вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції адвоката апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко