ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/232/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/243/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.124, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бойко П.В.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника Бойка П.В. на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому стягнення у вигляді сплати штрафу в розмірі 10 400 (десять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік

Як визнав суд, 11.03.2020 року 16 год. 10 хв. в смт. Козова по вул. Весела, 11 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos TF69Y д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, невиразне мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і його дії кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 11.03.2020 року 16 год. 10 хв. в смт.Козова по вул.Веселій водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Lanos TF69Y д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, здійснив виїзд на припаркований автомобіль Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , що призвело до ДТП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.12.1, 2.3(б) Правил дорожнього руху і його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Також, 11.03.2020 року 16 год. 10 хв. в смт.Козова по вул.Веселій, 11 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на припаркований автомобіль Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , після чого поїхав з місця ДТП, чим порушив вимоги п.п.2.10(а), 2.10(в) Правил дорожнього руху і його дії кваліфіковано за ст.122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на невідповідність постанови суду вимогам чинного законодавства України з мотивів неправильного викладення обставин справи, що призвело до неправильної правової оцінки судом його дій.

Вважає, що наведені судом першої інстанції докази не є належними та допустимими у відповідності до ст.251 КУпАП.

На думку апелянта, у нього не було жодних ознак алкогольного сп`яніння, про які у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено поліцейськими.

Безпідставним вважає посилання суду на результати аналізу крові на вміст алкоголю, оскільки такого аналізу він не здавав.

Стверджує про порушення його права на захист, яке полягає у недотриманні працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Вказує, що умисно вимог Правил дорожнього руху України не порушував, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, а тимчасово втратив можливість контролювати рух транспортного засобу через стан здоров`я.

Просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч. 1 ст.130 КУпАП.

Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки участі у розгляді справи судом першої інстанції він не приймав, а апеляційну скаргу подав після отримання копії судового рішення.

Захисник Бойко П.В. в апеляційній скарзі вказує на порушення судом права на захист ОСОБА_1 з тих мотивів, що суд розглянув справу без його участі.

Вважає постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року незаконною і такою, що винесена з істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Стверджує, що судом не доведено умисний характер дій ОСОБА_1 щодо вчиненого ДТП та керування в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що освідування ОСОБА_1 працівниками поліції відповідно до вимог закону проведено не було, а запис в історії його хвороби є сумнівним

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, який був пропущений з поважних причин, скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч. 1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бойка П.В., який підтримав подані ними апеляційні скарги і просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходжу до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 участі у розгляді справи судом першої інстанції не приймав.

Копію постанови суду від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 отримав 27 травня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бойко П.В. направили в адресу суду 05 червня 2020 року.

З урахуванням наведеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захиснику Бойку П.В. необхідно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 ч.1 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з протоколів про адміністративні правопорушення, які були предметом розгляду суду першої інстанції, ОСОБА_1 11 березня 2020 року о 16 год. 10 хв. в смт. Козова по вул. Веселій водій керуючи автомобілем Daewoo Lanos TF69Y д.н.з. НОМЕР_1 здійснив виїзд на припаркований автомобіль Nissan Primera д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Керування транспортним засобом ОСОБА_1 здійснював з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані протоколи відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженою на те особою визначеною ст.255 КУпАП, а викладені у них обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами дослідженими судом першої інстанції.

Одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КупАП, є відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований відеокамерою VID_20200311_172831, який долучено до матеріалів справи і який є належним та допустимим доказом в контексті положень ст.251 КУпАП, підтверджується, що ОСОБА_1 , яу особі, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без будь-якого пояснення мотивів відмови.

Цей відеозапис був предметом дослідження суду першої інстанції, про що зазначено у судовому рішенні, відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Також, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків.

Всі обставини, що стосуються фактів порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, зокрема ст.122-4, ст.124 КУпАП, останній фактично визнав при написанні ним пояснення від 11 березня 2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Не заперечував факту ДТП та залишення місця пригоди захисник Бойко П.В. в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянтів про тимчасову втрату можливості ОСОБА_1 контролювати рух транспортного засобу через стан здоров`я, вважаю безпідставними, оскільки на їх підтвердження не наведено жодних аргументованих доводів як в апеляційних скаргах, так і безпосередньо під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції

Доводи апелянтів про недотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є неконкретними, носять надуманий характер та не підтверджуються жодними доказами.

Твердження апелянтів про порушення права на захист ОСОБА_1 , є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного ними судового рішення, оскільки ОСОБА_1 мав можливість скористатись правовою допомогою під час розгляду справи по суті судом першої інстанції та використав це права, оскарживши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 та його захисника Бойка П.В. про невідповідність постанови суду вимогам чинного законодавства України, вважаю необґрунтованою, оскільки факт порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, доведена належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення та кваліфікація його дій за ст.ст.124, 122-4, ч.1 130 КУпАП є правильними.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 та адвокату Бойко П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Бойка П.В. залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.