Справа № 483/2209/19
Провадження № 33/812/127/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Коломієць В.В.

із секретарем судового засідання Бєлоруковою І.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Стинки С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його захисником- адвокатом Стинкою Сергієм Олександровичем - на постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вищевказаної постанови судді 06 грудня 2019 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_1 на 17 км траси О 151701 Очаків-Чорноморка-Осетрівка-Рівне, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди в русі не вжив заходи щодо її безпечного об`їзду або повної зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипед марки "Україна" під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Стинка С.О. - подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не підтверджені доказами. Так, суд неправильно виклав пояснення ОСОБА_1 щодо обставин справи, зазначивши, що в судовому засіданні той пояснив, що не відразу побачив ОСОБА_2 , оскільки світ фар рухаючогося назустріч автобусу засліплював йому видимість дороги, тоді як він пояснював, що побачив її раптово, за 5 метрів, на відстані близько 0,5 метрів від вузької суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, де одягнута у темний одяг ОСОБА_2 сиділа навпочіпки біля велосипеду, який не мав ліхтаря (фар), тому завчасно її помітити було неможливо. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення а також схема дорожньо-транспортної пригоди не можуть бути доказами його винуватості, оскільки схема ДТП була складена через тиждень після ДТП, без виїзду на місце та на підставі лише його та ОСОБА_2 показів. Також суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_3 , який пояснив всі обставини щодо місця знаходження учасників події та їх дій, а також фотознімок місця події, зроблений на наступний ранок після ДТП, з якого вбачається гальмівний шлях його транспортного засобу, якими спростовуються повністю покази потерпілої та підтверджуються його покази і той факт, що він вжив усі заходи щодо безпечного об`їзду потерпілої, але не міг уникнути зіткнення з велосипедом ОСОБА_2 . Не врахував, що потерпілою ОСОБА_2 було порушено вимоги Правил дорожнього руху України.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та його захисника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст 252 КУпАП).

Згідно з ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що вечері того дня він рухався на автомобілі Газель разом з дружиною з м.Очакова в бік с.Чорноморка Очаківського району у темну пору доби з увімкненими фарами. Він не відразу побачив, що на його полосі руху знаходилася жінка, яка ремонтувала ланцюг на велосипеді. Побачивши її, він різко скерував автомобіль ліворуч. При цьому об`їжджаючи жінку, відчув, що його автомобіль по дотичній зачепив велосипед. Після цього, він зупинився лише на узбіччі зустрічної полоси. Після зупинення, він разом з дружиною підійшли до жінки, яка зазначила, що в неї спав ланцюг з велосипеда і вона його ремонтувала. На той час претензій не зазначала, однак він сам викликав працівників поліції. Вини своєї в скоєнні ДТП не визнає, зазначивши, що на жінці не було світловідбивного одягу, а на велосипеді були відсутні світловідбиваючі катафоти.

Потерпіла ОСОБА_2 у суді першої інстанції пояснила, що вона того вечора рухалася на своєму велосипеді з м.Очакова в с.Чорноморку, де вона постійно проживає. Рухалася вона по дорозі, однак на її велосипеді зіскочив ланцюг. Після цього, вона скотила велосипед на узбіччя, де і ремонтувала його. Під час встановлення ланцюга, вона почула як ззаду по узбіччю до неї наближався автомобіль, відчула дотичний удар по багажнику велосипеда та побачила, як автомобіль Газель, різко змінивши напрямок, виїхав на зустрічне узбіччя. З автомобіля вийшов водій, який підійшовши до неї, дав їй 100 грн. в якості матеріального збитку та пообіцяв їй придбати такий самий велосипед. Після цього приїхали працівники поліції, яких вона не викликала. Вона їм повідомила, що претензій матеріального та морального характеру до водія не має.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах , які досліджені під час судового розгляду.

Вказане підтверджується:

- змістом протоколу ОБ № 030410 від 14 грудня 2019 року, згідно із яким 06 грудня 2019 року о 17-20 год. на 17 км траси О 151701 Очаків-Чорноморка-Осетрівка-Рівне, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги пунктів 12.1, 12.3. Правил дорожнього руху України, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди в русі не вжив заходи щодо її безпечного об`їзду або повної зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипед марки "Україна" під керуванням ОСОБА_2

- схемою місця дорожньої транспортної пригоди, долученою до протоколу про адміністративне правопорушення, у якій зроблено відмітки про місце зіткнення автомобіля ОСОБА_1 з велосипедом ОСОБА_2 зі слів кожного з них, проте, про наявність гальмівного шляху автомобіля ОСОБА_1 у схемі не зазначено.

Вказані протокол та схема підписані ОСОБА_1 без заперечень.

Посилання апеляційної скарги на неналежність вказаних доказів є безпідставними. Так, за змістом пунктів 6, 7 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані у неавтоматичному режимі, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (з наступними змінами) при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка його вчинила, повинно відбутися у найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП. Для цього особа, яка оформлює матеріали ДТП, передає ці матеріали для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, яка після встановлення всіх обставин скоєння ДТП складає відповідний протокол.

На думку апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення та схема дорожньо-транспортної пригоди не містять недоліків, які б перешкодили суду об`єктивно та достовірно встановити фактичні обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги на неналежну оцінку судом показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що під час зіткнення ОСОБА_2 із велосипедом знаходилася посеред смуги, по якій рухався автомобіль ОСОБА_1 , а не на узбіччі дороги, та ані одяг ОСОБА_2 , ані її велосипед не мали світловідбиваючих елементів, оскільки цими показами не спростовано факту порушення останнім вимог пунктів 12.1. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 були вжиті усі заходи щодо безпечного об`їзду потерпілої, але він не міг уникнути зіткнення з велосипедом ОСОБА_2 , зібраними у справі доказами не підтверджується.

Так, схема дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана Мазур Н.В. і ОСОБА_1 без зауважень, взагалі не містить вказівки на наявність гальмівного шляху автомобіля останнього.

Не доводить цього і фото, на які посилається апелянт, оскільки гальмівний шлях на смузі автодороги, по якій рухався автомобіль ОСОБА_1 , відсутній, а зафіксовано на цьому фото тільки гальмівний шлях, спрямований на зустрічну смугу руху, тобто, вже після зіткнення автомобіля із велосипедом.

Крім того, посилання апеляційної скарги на те, що внаслідок відсутності світловідбиваючих елементів на темному одязі ОСОБА_2 та на її велосипеді, у темну пору доби, ОСОБА_1 зміг побачити ОСОБА_2 тільки за 5 метрів до зіткнення, а тому не мав можливості уникнути зіткнення, не можна вважати обґрунтованими. Так, викладене не доводить обрання ОСОБА_1 безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, та дотримання ним правил дорожнього руху щодо негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинення транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що є обов`язком водія незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди.

До того ж з пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він побачив ОСОБА_2 за 20 метрів, що свідчить про об`єктивну можливість виявити ОСОБА_1 перешкоди для руху на відстані більше ніж 5 метрів та вжити заходи для зменшення швидкості руху.

Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей у викладенні в оскаржуваній постанові пояснень ОСОБА_1 в суді першої інстанції - не є підставою для скасування судового рішення. Так, посилання ОСОБА_1 , що він побачив ОСОБА_5 раптово, за 5 метрів, на відстані близько 0,5 метрів від вузької суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, де одягнута у темний одяг ОСОБА_2 сиділа навпочіпки біля велосипеду, який не мав ліхтаря (фар) та світлопевертачів, тому завчасно її помітити було неможливо, - не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України.

Посилання апеляційної скарги на порушення Правил дорожнього руху України з боку велосипедиста ОСОБА_2 неможливо перевірити під час апеляційного перегляду вказаної справи, оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, в даному випадку відносно ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, дійти висновку про винуватість у вказаній ДТП ОСОБА_2 можливо лише за умови складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою відносно неї, в той час як предметом розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення є наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 .

В той же час, наявність або відсутність в діях іншого учасника дорожнього руху порушень ПДР України не спростовує та не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Отже доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованими.

Оцінюючи наявні докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Тому немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що просить апелянт.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та санкції ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником - адвокатом Стинкою Сергієм Олександровичем залишити без задоволення, а постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць