ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1702/20 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження № 33/807/549/20 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Середи А.А. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду першої інстанції 26.03.2020 о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 на 475 км а/д Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, керував автомобілем ЗАЗ 110247, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом був відсторонений.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції задовольнив клопотання захисника про виклик поліцейських і свідків. Однак вказані особи до суду не з`явилися, і суд розглянув справу за наявними у справі доказами, що є порушенням вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.

Апелянт наводить пояснення по суті подій.

Зазначає, що він був зупинений о 16 год. 15 хв. спочатку у працівників поліції не виникало питань щодо його можливого перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, але у подальшому, без пояснення причин і ознак наркотичного сп`яніння були намагання скласти протокол за ст. 130 КУпАП. Протокол складений о 18 год. 10 хв., тому пройти огляд вчасно не було можливо. Все відбувалося тривалий час із відвертою тяганиною. В автівці перебувала його малолітня дитини, дружина - інвалід 2 групи, батьки похилого віку. Про вказане він зазначив у протоколі як причину відмови.

Зазначає, що відеозаписом не підтверджено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, не називаються вони свідкам та не пояснюється ним, які підозри з`явилися у працівників поліції під час спілкування із ним.

Вказує на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поза зйомкою не погоджувалися з наявністю у нього ознак сп`яніння, тому поліцейському довелося переоформлювати протокол із іншими свідками, яким також не повідомили ознаки сп`яніння.

Зазначені доводи наводилися у суді першої інстанції, однак залишилися без перевірки.

Апелянт вказує на те, що «не зазначено, який саме спеціальний технічний засіб мав бути застосований для встановлення на місці стану наркотичного сп`яніння та від проходження огляду в якому закладі охорони здоров`я я відмовився». З цих та інших причин він не погоджувався на незаконні дії працівників поліції.

Зазначає, що працівники поліції взагалі не пропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а матеріали справи не містять акту огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.

Таким чином зазначає, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, не відмовлявся від проходження огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а не погодився із діями працівниками поліції.

Вважає, що враховуючи наведене, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Крім того в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яке мотивовано тим, що копію судового рішення він отримав 30 червня 2020 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначає ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_4 отримав 30.06.2020 (а.с. 20), апеляційну скаргу подав 08.07.2020, тобто впродовж 10-денного строку з моменту отримання постанови.

За наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що живе в Осипенківському мікрорайоні м. Запоріжжя. Він просив поліцейського дозволу завести родину додому. Він категорично не відмовлявся від проходження огляду, але не бажав залишати сім`ю на дорозі. Послався на те, що не довіряє поліцейським, тому не хотів залишити родину на стаціонарному посту поліції. Він знає з «Ютубу», що на посту можуть безхатченки, тому просив поліцейських надати можливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння ні місці.

Перші свідки відмовилися підписувати документи, адже він був абсолютно тверезий.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, пославшись на порушення процедури складення протоколу. Зазначив, що повинні були скласти акт огляду на місці зупинки - то був стаціонарний пункт поліції, тому там повинно бути пересувна лабораторія для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та підтверджуються такими доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 301056 зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, що виявлені поліцейським у ОСОБА_1 : зіниці ока не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Також у протоколі викладені відомості про відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Зазначений протокол підписаний ОСОБА_1 , який виклав письмові пояснення. Підставою відмови від проходження огляду водій зазначив, що не міг залишити дружину, дитину, батьків на довгий час (а.с. 1).

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 зазначено про те, що вони були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 7, 8).

Ознаки наркотичного сп`яніння, що аналогічні зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, вказані й у направленні водія на огляд (а.с. 2, 3).

У рапорті поліцейського А. Смолія викладені відомості про обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , наведені певні ознаки наркотичного сп`яніння, що виявив поліцейський у ході спілкування із водієм, а також викладені обставини оформлення матеріалу справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5, 6).

Відомості про відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоровця, що викладені у зазначених документах, об`єктивно підтверджуються відеозаписом, що доданий до матеріалів справи.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що усі, хто володіють чи керують автомобілем, знають, що таким чином вони піддають себе режиму регулювання. Цей режим застосовується не тому, що володіння або керування автомобілями є привілеєм чи дозволом, який надається державою, але тому що володіння та керування авто (як, наприклад, зброєю...) визнаються такими, що можуть потенційно завдати серйозної шкоди". Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки як частину режиму регулювання, що застосовується до автомобільного транспорт (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom, рішення від 29.06.2017, заяви №№ 15809/02 та 25624/02, п. 57)

За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 16 цього Закону водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського.

Правила дорожнього руху України зобов`язують водія на вимогу поліцейського зупинитися, надати для перевірки певні документи (п. 2.4), а також пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).

За положеннями ч. 1 ст. 267 КУпАП відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння віднесено до заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Як визначає ч. 2 ст. 267 КУпАП оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Наведене вказує на те, що ОСОБА_1 як водій повинний був виконати вимоги поліцейських щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а потім, за необхідності, оскаржити такий захід. Побоювання залишити родину у машині або на стаціонарному посту поліції також не є обставиною, що звільняє водія від здійснення обов`язку пройти огляд.

Крім того апеляційний суд зауважує, що ознаки наркотичного сп`яніння можуть бути виражені не явно або сприйматися суб`єктивно кожною особою, що їх спостерігає, та у повному обсязі не передаватися за допомогою відеозапису, але у своїй сукупності вказувати на можливе перебування особи у стані такого сп`яніння, на підтвердження або спростування якого і направлений обов`язок водія пройти огляд на стан сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення були наведені ознаки наркотичного сп`яніння, які виявлені у водія.

Як зазначалося вище, із змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, але заперечень щодо виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння не навів.

За вищенаведеного апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на відсутність ознак наркотичного сп`яніння як підстави для проходження огляду на стан такого сп`яніння.

В апеляційній скарзі наведені доводи, що працівник поліції не здійснював огляд водія на місці зупинки транспортного засобу та не пропонував цього, незважаючи на вимоги ст. 266 КУпАП.

Визначений ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП порядок огляду водіїв реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015р.

Пункт 12 розділу ІІ Інструкції встановлює, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.

Тобто огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я.

Дійсно пункт 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, зазначає, що огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Проте жодний нормативно-правовий акт не зобов`язує органи поліції мати такі пересувні пункти на стаціонарних постах поліції, як вважає сторона захисту, та не визначає, що водій має право відмовитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у разі відсутності такого пункту на місці зупинки транспортного засобу.

Оскільки поліцейський встановив у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає доводи стосовно не проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1702/20