Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4833/20 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Андрієвської Г.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого на посаді артиста танцювальної групи Поліського академічного ансамблю пісні і танцю «Льонок» ім. І. Сльоти,

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 17.04.2020 року о 18-30год. ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Офіцерській, 15, керував транспортним засобом SAAB 9-5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову суду та звільнити його від адміністративної відповідальності. Стверджує, що 17.04.2020 року у зазначеному в протоколі місці, коли поставив автомобіль біля будинку, де проживає, до нього підійшов працівник патрульної поліції і запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Пояснив, що не може в даний момент їхати в найближчий медичний заклад у зв`язку із тим, що потрібно б відвезти вагітну дружину до лікаря. Вимушений був відмовитись їхати негайно в найближчий медичний заклад для огляду на стан наркотичного сп`яніння. В судовому засіданні з даного приводу було надано пояснення. Визнав свою вину, але просив суд не позбавляти права керування автомобілем та не накладати адміністративне стягнення, так як дана відмова була пов`язана із обставинами, які склалися в сім`ї та негайною необхідністю првести огляд дружини в лікаря. Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності. Протягом двох годин, з моменту складання протоколу 17.04.2020 року пройшов самостійно огляд на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується довідкою від 17.04.2020 року № 384. Вищезазначеною довідкою підтверджується, що не був в стані наркотичного сп`яніння під час складання протоколу. Додаткеово апелянт зазначає, що має постійне місце роботи. На утриманні двоє неповнолітніх дітей. Транспортний засіб для сім`ї на даний час є необхідним, так як користуватись громадським транспортом є небезпечно у зв`язку з карантином, а народилася дитина і за сімейними потребами потрібно від`їдати в місто.

В судовому засіданні апеляційного суду Мельниченко В.В. та його захисник Андрієвська Г.В. у повному обсязі підтримали доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення та доводи ОСОБА_1 та його захисника Андрієвської Г.В., перевіривши матеріали справи та надані докази в межах доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм, та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, грунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, а саме: на протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290781 від 17.04.2020 року, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписі з нагрудної камери патрульного поліцейського.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Так, хоч в згаданому адміністративному протоколі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) працівниками поліції і зазначається, що у останнього були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, проте жодних інших підтверджень наявності в нього таких ознак в наданих до суду доказах не міститься. При цьому, в даному протоколі зазначається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що останній не заперечує як в поданій апеляційній скарзі, так не заперечив цього факту в суді апеляційної інстанції.

Зазначені в адміністративному протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в своїх письмових поясненнях, долучених до протоколу (а.с.4-5), не підтверджують, що ОСОБА_1 мав ознаки такого наркотичного сп`яніння, зазначені в протоколі, а лише підтвердили його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, з відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с.6) не вбачається у ОСОБА_1 таких ознак, а зафіксовано лише його відмову від проходження огляду. Крім того, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять і акту про виявлення ознак наркотичного сп`яніння, який би в категоричній формі підтверджував наявність у ОСОБА_1 таких ознак.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 після складання протоколу, майже через годину самостійно звернувся до обласного спеціалізованого центру Житомирської обласної ради, де о 19.00 год. пройшов медичний огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що підтверджується Висновком №384 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.22), в ході якого встановлено, що у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, а так само не виявлено в сечі наркотичних ферментів. Не довіряти зазначеному висновку, навіть враховуючи те, що він здійснений на підставі самозвернення, апеляційний суд підстав не вбачає.

З приводу посилання суду першої інстанції щодо неприйнятності згаданого Висновку № 384 з підстав того, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції, тому подальше звернення до медичного закладу не впливає на кваліфікацію його дій, апеляційний суд вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Так, хоч відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння і свідчить про наявність ознак диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, проте наявність складу даного правопорушення на думку апеляційного суду, можлива лише за умови обгрунтованості вимоги працівників поліції до особи пройти такий огляд, тобто необхідним є наявність та доведеність не тільки факту відмови, а й ознак наркотичного сп`яніння, що в даному конкретному випадку не підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, висновок медичного закладу про перебування ОСОБА_1 17.04.2020 року о 18-30год. в тверезому стані, на думку апеляційного суду додатково підтверджує його доводи про відсутність доказів наявності в нього на час зупинки та вимоги пройти огляд на стан сп`яніння ознак наркотичного сп`яніння, зазначених в протоколі, а відтак і про відсутність в працівників поліції підстав вимагати проходження будь-якого огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Аналізуючи наведені вище матеріали та обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 хоча наявна формальна відмова від проходження огляду на ста сп`яніння, разом з тим таке правопорушення не можна вважати значним, та не потягло будь-яких негативних наслідків, в тому числі і небезпеки для інших учасників дорожнього руху, тим більш, що від керування автомобілем ОСОБА_1 відсторонений не був.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, та помилково відхилив вимогу сторони захисту щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення в порядку ст. 22 КУпАП..

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає за можливе визнати вказане правопорушення малозначним та задовольнити апеляційні вимоги ОСОБА_1 , скасувавши постанову суду першої інстанції та ухваливши нову постанову, звільнивши його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 22.05.2020 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: