ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/859/20 Справа № 180/675/20 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Толпегіна А.В. на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року водій ОСОБА_1 07 травня 2020 року приблизно о 21 год. 35 хв. у м. Марганці по вул. Лермонтова, 27 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, не виразна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був його пасажиром, а керував його друг ОСОБА_2 , який вийшов з автомобіля до приїзду поліцейських за документами. Звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 підтверджує зазначений факт, а свідок ОСОБА_3 зазначала, що не є свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише свідком його відмови від проходження огляду. Зазначає, що протокол містить суперечності, зокрема, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, тобто порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, проте в протоколі зазначено, що він порушив вимоги 2.9 (а) ПДР України. Вказує, що в акті огляду та у письмових поясненнях свідків відсутня інформація про результати огляду на стан сп`яніння та не зазначені ознаки сп`яніння. Зазначає, що з відеозапису чітко видно, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб, що ОСОБА_1 вийшов з правого переднього пасажирського сидіння та о 21 год. 35 хв. автомобіль вже знаходився на парковці. Звертає увагу, що суд самостійно змінив пункт ПДР, порушення якого інкримінувалось ОСОБА_1 , хоча мав повернути матеріали для дооформлення. Крім того, суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX І нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; поясненнями допитаної у судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_3 ; відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якої ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідка ОСОБА_3 , наданих під час допиту у суді першої інстанції, по справі не вбачається.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тому доводи захисника про те, що в акті огляду та у письмових поясненнях свідків відсутня інформація про результати огляду на стан сп`яніння та не зазначені ознаки сп`яніння, не заслуговують на увагу.

Всупереч доводам захисника наявний в матеріалах справи відеозапис містить відомості про рух транспортного засобу, н/з НОМЕР_1 , та зупинку його працівниками поліції, а саме шляхом ввімкнення працівниками поліції на оперативному транспортному засобі проблискового маячка, подальшу зупинку транспортного засобу, н/з НОМЕР_1 , на парковці та знаходження після зупинки транспортного засобу біля нього лише однієї особи - ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо критичного ставлення до пояснень свідка ОСОБА_2 , оскільки він перебуває з ОСОБА_1 у дружніх відносинах.

Крім того, матеріали справи не містять та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що зазначення поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, замість п. 2.5 ПДР України, є технічною опискою, яка не є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення та звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечує факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги захисника в частині того, що судом безпідставно визнано обставиною, що обтяжує покарання - перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, оскільки зазначена обставина не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Проте зазначена обставина, на думку апеляційного суду, не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

При цьому судом враховується підвищена суспільна небезпека вчиненого адміністративного правопорушення, яке відноситься до грубих порушень вимог ПДР України, та внаслідок якого могли настати тяжкі наслідки, а також відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Толпегіна А.В. - залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот