1Справа № 335/3715/20 3/335/1028/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

26 червня 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Пятака А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 № 271859 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 271859 від 25.04.2020, 25.04.2020 о 21 годині 00 хвилин у м. Запоріжжя, по вул. С. Тюленіна, 49 (Вознесенівський район) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW530» д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, тремтіння пальців рук. Відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Свою вину у інкримінованому правопорушенні ОСОБА_1 не визнав та надав суду пояснення у яких зокрема заначив, що 25.04.2020 приблизно о 21-00 він не керував транспортним засобом. Того дня, приблизно о 19-00 його автомобіль зламався та не мав можливості продовжувати рух, через що перебував припаркований на узбіччі із увімкнутим сигналом аварійної зупинки. Він викликав евакуатор та чекав на його прибуття. Приблизно о 21-00 до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, і самі працівники поліції підійшли до автомобіля та почали спілкування, з`ясовуючи причину стоянки автомобіля із увімкнутою аварійною сигналізацією. Він пояснив працівникам поліції про те, що автомобіль зламаний, та він чекає на евакуатор. Проте, через певний час працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння. З огляду на те, що він не керував транспортним засобом, він і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, який наполягав на закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, сул дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ч. 1 передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортнимст. 130 КУпАП засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, суб`єктом даного адміністративного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом, тобто водій.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та перебування під час такого керування у стані сп`яніння, або відмова особи від проходження огляду та керування ТЗ під час такої відмови.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 органом, що склав матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 № 271859 від 25.04.2020, яким встановлено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я; письмові пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які пояснили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; рапорт працівника поліції; диск із відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника патрульної поліції.

Проаналізувавши зміст вищезазначених матеріалів, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, оскільки не містять даних, що останній керував транспортним засобом.

Так, зі змісту одного, нетривалого відеозапису, що міститься на диску, долученому до матеріалів справи, випливає, що ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції, знаходячись на вулиці.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були залучені працівниками поліції з метою фіксації факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час складання протоколу, тобто не могли бачити факту керування ним транспортним засобом.

Таким чином, працівниками поліції, які складали матеріали даної справи, не надано будь-яких доказів на спростування пояснень ОСОБА_1 стосовно того, що о 21 годині 25.04.2020 він не керував автомобілем через його поломку, не встановлено свідків, які б підтвердили що у зазначений в протоколі час він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками патрульної поліції та не надано інших належних доказів.

В цей же час, постанова суду не може гуртуватися на припущеннях, які жодними доказами не підтверджуються.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що у даному випадку ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, якщо він не керував транспортним засобом, а докази протилежного суду не надані.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння поза розумним сумнівом, з огляду на що провадження у справі підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 27, 34, 35, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.П. Соболєва