Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/3151/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , не працюючої, яка проживає в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.164 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0361 від 13.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 13.05.2020 року об 11 годині в торгівельному павільйоні, розташованому в м.Маріуполі по пр.Металургів, 156, з метою отримання прибутку реалізувала тютюнові вироби та алкогольні напої без отримання відповідних дозвільних документів, чим порушила ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що провину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не визнає, при цьому зазначила, що у торгівельному павільйоні, власником якого є ОСОБА_2 , 13.05.2020 року працювала перший день, та дійсно реалізувала тютюнові вироби та алкогольні напої, проте відповідні ліцензії у неї є, а надати їх перевіряючим не змогла, оскільки розгубилась та не змогла їх одразу знайти. На підтвердження наявності ліцензій надала суду їх оригінали.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.ст.164 КУпАП з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Тлумачення господарської діяльності визначено ч.1 ст.3 Господарського Кодексу України: під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 55 того ж Кодексу визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Ними є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Пунктом 5 ст.11 Закону України «Про ліцензування видів діяльності» визначено,що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Тобто, Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», стосується суб`єктів господарської діяльності.

У протоколі особа, що склала протокол, посилається на порушення ОСОБА_1 ст.15 Закону України № 481/95-ВР від 19.12.1995 року, яким є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», який також стосується суб`єктів підприємницької діяльності.

З наданих суду документів, убачається, що суб`єктом господарювання місця торгівлі (торгівельного павільйону), розташованого за адресою АДРЕСА_2 , є фізична особа підприємець ОСОБА_2 , відтак будь які підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та здійснює господарську діяльність, пов`язану з роздрібною торгівлею тютюновими виробами та алкогольними напоями відсутні, відповідно, вона не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

При цьому відповідно до ліцензії Головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України реєстраційний №0582/03/08/2019/01952 від 19.06.2019 року ФОП ОСОБА_2 має право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 21.06.2019 року до 21.06.2020 року за місцем торгівлі АДРЕСА_3 Маріуполь, АДРЕСА_4 Металургів, АДРЕСА_2 , торгівельний павільйон, 25,0 кв.м.

Та відповідно до ліцензії Головного управління ДФС у Донецькій області Державної фіскальної служби України реєстраційний №0582/03/11/2019/02747 від 12.09.2019 року ФОП ОСОБА_2 має право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами з терміном дії з 16.09.2019 року до 16.09.2020 року за місцем торгівлі м.Маріуполь, пр.Металургів, 156, торгівельний павільйон, 25,0 кв.м.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як встановлено ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що особою, що склала протокол, не надано доказів на підтвердження провини ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

Товар вилучений у ОСОБА_1 , який зберігається за адресою м АДРЕСА_5 Маріуполь, АДРЕСА_6 , повернути останній.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт