Справа № 265/2133/20
Провадження № 3/265/1224/20
П О С Т А Н О В А

26 травня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Козлов Дмитро Олександрович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2020 року о 1-25 год., ОСОБА_1 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , знаходячись в нетверезому стані, умисно вчинив дії психологічного характеру у відношенні своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлював погрози, образи на адресу останньої, чим спричинив шкоду психологічному здоров`ю, тим самим скоїв насильство в сім`ї.

Повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 надсилались рекомендованою поштою на адресу його проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, однак конверт повернутий до суду без отримання адресатом.

Через наведені обставини постановами Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області відносно ОСОБА_1 було здійснено привід.

Згідно рапортів ДОП Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, привід відносно ОСОБА_1 виконати не виявляється можливим.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 свою провину визнав.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлений про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, але до суду жодного разу не прибув, станом розгляду справи не цікавився.

При цьому суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, відомостями, які наявні в протоколі про адміністративне правопорушення, заявою ОСОБА_2 до Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її поясненнями, рапортом працівника поліції, поясненнями ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд враховує дані про проступок, особу порушника, ступінь його вини у вчиненні правопорушення, та вважає необхідним покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 173-2 ч. 1 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.

На підставі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 280, 282, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Козлов Д.О.