НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27 квітня 2020 року Справа № 322/255/20 (Провадження № 3/322/128/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює (пенсіонер), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04.03.2020 серії АПР18 № 244059, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: «04.03.2020 року о 13 годині 30 хвилин гр. ОСОБА_1 знаходячись вдома за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , в ході чого висловлювався нецензурною лайкою, погрожував розправою, чим міг завдати шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 ».

ОСОБА_1 підписав протокол, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення також визнав вищезазначені обставини, що мали місце 04.03.2020, у вчиненому розкаявся та зазначив, що примирився з потерпілою.

Водночас потерпіла ОСОБА_2 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечила факт примирення з ОСОБА_1 та пояснила, що зверталася до поліції з метою притягнення колишнього чоловіка до відповідальності у зв`язку із завданням їй удару та спричиненням фізичного болю, а не через висловлювання в її адресу нецензурною лайкою.

ОСОБА_2 пояснила, що 04.03.2020 у неї з ОСОБА_1 виникла сварка з приводу велосипеда, який вона просила повернути. Під час сварки ОСОБА_1 , за словами потерпілої, тримав у руці палку, якою завдав їй удару по голові чим спричинив їй фізичний біль.

Про спричинення їй фізичного болю потерпіла заявляла і у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.03.2020.

Отримання потерпілою травми голови в ході сварки з ОСОБА_3 також підтверджується письмовими поясненнями сина потерпілої ОСОБА_4 , який 04.03.2020 викликав їй швидку медичну допомогу після того, як побачив, що мати трималася за голову, звідки йшла кров.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення заперечив факт завдання потерпілій удару, а натомість зазначив, що під час сварки відштовхнув потерпілу, від чого вона сама вдарилася головою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Відтак, у разі наявності в діяннях особи складу злочину, настання відповідальності за нормами КУпАП виключається.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

З наведених норм чинного законодавства випливає, що така форма домашнього насильства як фізичне може проявлятися у різних діях винної особи, проте адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства у фізичній його формі, з огляду на приписи ч. 2 ст. 9 КУпАП, може наставати лише, якщо такі дії не охоплюються диспозицією особливої частини Кримінального кодексу України (далі КК України).

Інший підхід до тлумачення та застосування вищезазначених норм чинного законодавства буде суперечити меті, задля якої було прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», адже ставитиме кривдника у більш вигідне становище у порівнянні з іншою особою, яка вчиняє аналогічні дії (фізичне насильство), та не відноситься до кола осіб на яких поширюється дія цього Закону, що не відповідає конституційному принципу рівності громадян перед законом (ст. 24 Конституції України).

Спричинення ОСОБА_1 потерпілій фізичного болю, є фізичним насильством, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 126 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки сама потерпіла під час розгляду справи заперечила факт психологічного насильства відносно неї, натомість в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 221, 247, 253, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Матеріали передати прокурору Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков