Справа № 522/9673/20
Провадження № 3/522/5808/20
ПОСТАНОВА

25 червня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли 16.06.2020 року з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302096 від 25.05.2020 року, ОСОБА_3 25.05.2020 року о 16 годині 20 хвилин керуючи автомобілем Ford Fiesta, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, по вул. Паустовського, повертаючи праворуч на дорогу М-14, під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору встановленій на рівні червоного сигналу не надала дорогу транспортному засобу Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався на зелений сигнал світлофору, чим змусила водія ОСОБА_4 , різко гальмувати, змінити швидкість руху та подати звуковий сигнал, з метою уникнення зіткнення.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 8.7.3е, п. 16.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на додані до матеріалів справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302096 від 25.05.2020 року за ст. 122 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_3 ;

- пояснення ОСОБА_4

25 червня 2020 року представник ОСОБА_3 адвокат Тищенко С.Ю. надав до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що протокол складений однобічно на підставі сфальсифікованих документів/доказів, і є таким, що не відповідає дійсним фактичним обставинам справи. В протоколі міститься недостовірна інформація, а саме зазначено, що свідків події немає, але до матеріалів справи додається пояснення працівника поліції - ОСОБА_5 , який є зацікавленою особою. В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують обставини винуватості, відсутні покази/пояснення ОСОБА_3 , а також покази інших учасників дорожнього руху, які були свідками, що працівникам поліції нею створено аварійну ситуацію, а також не додано відео запис реєстратора, що свідчить про спотворення адміністративних матеріалів. Також, протокол ДП№302096 містить невірні дані, а саме невірно зазначене прізвище, замість вірного - ОСОБА_6 , міститься - «КУЗЕ ОСОБА_7 ». В зв`язку з чим, просила провадження у справі закрити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 винною себе не визнала та пояснила, що не порушувала правила дорожнього руху та не створювала аварійну обстановку.

В результаті аналізу досліджених доказів, наданих пояснень та матеріалів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_3 винною у скоєнні інкримінованого їй правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого їй діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302096 від 25.05.2020 року, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_8 .

Проте, відповідно до наданої копії паспорту правильним прізвищем особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є ОСОБА_9 є ОСОБА_10 .

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, органом, що надіслав протокол про адміністративне правопорушення не встановлено належним чином особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до п.8.7.3 е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 10 жовтня 2001 р. № 1306, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.16.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків. Під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, водій повинен зайняти крайню праву (ліву) смугу руху та дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються з інших напрямків.

У відповідності до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Між тим, суду не надано докази, що ОСОБА_3 дійсно допустила порушення п. 8.7.3е, п. 16.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КпАП України, що й послугувало причиною для складення протоколу про адміністративне правопорушення, як і не надано належних жодних фото чи відеозаписів, подій, які мали місце 25.05.2020 року.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302096 від 25.05.2020 року в графі «до протоколу додаються» зазначено: відео з реєстратора, пояснення (1 шт.), ВХХ 058660.

Попри це, до протоколу як і матеріалів справи про адміністративне правопорушення, додано лише пояснення водія службового автомобіля Toyota Prius - ОСОБА_4 , а відео з реєстратора, яке могло бути носієм доказової інформації, органом, що склав та надіслав до суду протокол, не надано, позбавивши таким чином суд надати об`єктивну, незалежну оцінку обставинам, викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що з протоколу випливає, що ОСОБА_3 не надала перевагу у русі транспортному засобу Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався на зелений сигнал світлофору, чим змусив водія ОСОБА_4 , різко гальмувати, змінити швидкість руху та подати звуковий сигнал, з метою уникнення зіткнення.

Суд погоджується з твердженням представника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 , пояснення якого додано до матеріалів може бути заінтересованою особою.

Також, окрему увагу суд звертає й на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302096 від 25.05.2020 року складено поліцейським 1в., 8р., 1б. полку УПП в Одеській області ДПП ст. с-нт. ОСОБА_11 , а пояснення у ОСОБА_4 відібрано інспектором взводу № 1 роти № 8 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Клапоух М.О.

З огляду на це, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дані про свідків вчиненого правопорушення. В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення осіб, які могли б підтвердити або спростувати обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного у протоколі правопорушення, як і не вказано потерпілих в результаті скоєного правопорушення.

Так, з урахуванням пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обставин, викладених у клопотанні про закриття провадження, що не узгоджується з поясненнями ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3е, п. 16.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КпАП України.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_3 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останньої за якою суд міг би прийняти рішення не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сама ОСОБА_3 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 122, 221, 247, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Чернявська Л.М.