Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/164/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Льон С. М.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

із секретарем Верещагіною В.В.

за участю прокурора Гуземи О.А, особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Смірнової Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною за ст.172-6 ч.2 КУпАП і накладенно стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.10.2018 року ОСОБА_1 визнана винною за те, що вона будучи суб`єктом, на яких поширюється дія підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року №1700-VII, 11.10.2017 року за договором купівлі продажу № 954 від 11.10.2017 року придбала у власність об`єкт житлової нерухомості у вигляді квартири, загальною площею 64,8 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), дата та час державної реєстрації (11.10.2017 10:21:33), вартістю 110000 грн., розмір якої перевищує 50 мінімальних заробітних плат встановлених на 01 січня 2017 року та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону №1700-VII, згідно якої встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства, не повідомила про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів необґрунтованості та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених ст.247 КУпАП. Зазначає, що незалежно від того, що нею сплачено визначену судом суму, та вона визнала свою вину, перебуваючи на той час у стані розгубленості та засмученості за наслідками обстежень малолітньої дитини, не передбачаючи, не розуміючи наслідків, вважає, що її права залишились незахищеними. Вона була та є законослухняною, неухильно додержувалась Конституції та законів України, але вважає, що протокол та висновок суду, незалежно від її визнання вини про наявність в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення, є безпідставно не мотивованим та необґрунтованим. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що виявлене правопорушення слід вважати в день складання протоколу, тобто 30.08.2018 року, що також не відповідає фактичним обставинам. Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення знаходиться витяг з Державного реєстру речових прав про нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.02.2018 року за поданням прокуратури Кіровоградської області, в якому міститься інформація про укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2017 року. Тобто факт придбання з метою поліпшення умов іншої нерухомості нею і її чоловіком ОСОБА_2 був відомий заздалегідь ще до 30.08.2018 року на день складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 16.02.2018 року. Про поліпшення умов зазначалося і в декларації за 2018 рік, перебуваючи в декретній відпустці. Вказує також, що дійсно 11.10.2017 року вона, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , який є учасником АТО, та за його письмовою заявою-згодою, як вимагає закон, в інтересах родини і покращення умов для малолітньої дитини, що є інвалідом дитинства, була придбана квартира, вартістю 110 000 грн. Виходячи з вимог сімейного законодавства, якщо придбана квартира є спільною власністю подружжя, то у якій кожному з них, її чоловіка та їй належить по одній другій частці. Таким чином, у неї, як у суб`єкта декларування на час вчинення правочину була відсутня суттєва зміна майнового стану, а саме отримання нею доходу та придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Реальний законодавчий поріг від 1/2 частки спільного сумісного майна кожного з подружжя та її особисто складав 34.4 прожиткових мінімумів та не перевищував 50 на 01.01.2017 року та 31.2 прожиткових мінімумів на 01.01.2018 року. Крім того, суд вийшов за межі, встановлені протоколом, зазначивши у постанові суду ( сторінка 1), що розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.176-2 КУпАП, чим були порушенні її права на захист, оскільки її визнали винною за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Просить також поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причини пропуску строку поважними, оскільки на час складення протоколу вона перебувала у декретній відпустці з 2016 по 09.10.2019 включно, під час якої було встановлено діагноз доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 , як ОСОБА_4 , міотонічний синдром, ОРВИ. А 25.09.2017 встановлено статус, як дитини-інваліда ( інвалід дитинства), а вона була визнана законним представником дитини-інваліда. На час розгляду справи у суді на 01.10.2018 та після цього стан здоров`я дитини значно погіршився, і вони мали терміново проходити обстеження у лікарів та консультації у діагностичних центрах ( 27.09.2018; 03.10.2018; з 29.10.2018 по 20.11.2018; 11.02.2019- 25.02.2019), знаходилась з дитиною на стаціонарному лікуванні у дитячій міській лікарні ( епікризи № 1468 та 188). Вказує, що при синдромі ОСОБА_5 та міотонічному синдромі вона повсякденно мала бути поруч з дитиною та проходити обстеження за участі різних лікарів та проведення медикаментозних курсів лікування, виїзду до медичних установ м. Києва. З цим захворюванням донька не пересувалась, не розмовляла, потребувала постійного догляду і лікування. Що підтверджується Заключення міжобласного Центра медичної генетики і пренатальної діагностики № 487 від 02.06.2017 року та іншими медичними документами. При цьому, 01.10.2018 року постановою Ленінського суду її визнали винною, а 03.10.2018 з погіршенням здоров`я доньки відбулося термінове обстеження та були госпіталізовані до лікарні. Крім того, в цей час її звільняють з роботи під час лікування та декретної відпустки, грубо порушуючи її права. Також її чоловік ОСОБА_3 з 10 квітня 2015 року та й по теперішній час знаходиться у зоні проведення ООС ( АТО), тому не мав і не має змоги приймати участь у догляді за хворою дитиною. Згідно висновку № 4156/4157/19-27 від 16.01.2020Експертного дослідження Кропивницького КНДІСЕ, результати діагностування, встановлено, що на характер дій досліджуваної, а саме несвоєчасне повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про зміни у майнового стані, суттєво вплинули ознаки визначеного депресивного стану, глибоко стресу, розпачу, що обумовлено довгими за часом моральними стражданнями через обставини: моральні переживання у зв`язку з втратою здоров`я дитини (інвалід дитинства) та його погіршення з кінця вересня 2018 року. На момент ситуації, яка досліджується, вона проходила обстеження у лікарів з подальшим стаціонарним лікуванням; постійні моральні переживання через загрозу життю, здоров`ю та безпеки чоловіка, який з 10 квітня 2015 року по теперішній час знаходиться у зоні проведення ООС (АТО) та під час чого отримав поранення, порушення прав на працю та її захист, що виразилось в незаконному звільненню через факт обвинувачення у вчиненні корупційного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та висновки її захисника Смірнової Г.Р., які підтримали клопотання та апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а вразі поновлення, закрити провадження, у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, передбачену ч.2 ст.172-6 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних доказів.

В той же час, стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, так і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечували ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, подане клопотання щодо поважності причин пропуску строку, ОСОБА_1 мотивує тим, що вона є законним представником (опікуном) доньки ОСОБА_6 , 2016 року народження та у період з 29.10.2018 року по 12.11.2018 року, а також, з 11.02.2019 року по 25.02.2019 року знаходилась на стаціонарному лікуванні. Крім того, у зв`язку зі станом здоров`я дитини та його погіршення з кінця вересня 2018 року вона тривалий час проходила з дитиною обстеження у лікарів, в тому числі за межами міста та стаціонарному лікуванні. Також мала жіноче захворювання і на даний час продовжує лікуватися. ОСОБА_1 вказує й на те, що після лікування на стаціонарі, яке закінчилося 12.11.2018 року до нового року так і після нового року перебувала за межами міста Кропивницький, а саме у Харківській області м. Первомайський. 03.10.2018 з погіршенням здоров`я доньки відбулося термінове обстеження. А з 29.10.2018 по 12.11.2018 вони були госпіталізовані до лікарні. Крім того у зв`язку з необхідністю лікування чоловіка після звільнення з полону та отримання важкого поранення в зоні проведення ООС (АТО) потребували від неї значних зусиль, як моральних, фізичних психологічних, які для неї були непереборними. Крім того, ОСОБА_3 з 10 квітня 2015 року та й по теперішній час знаходиться у зоні проведення ООС ( АТО), тому він не має змоги поряд з останньою брати участь у догляді вкрай хворої дитини, яка крім синдрома Дауна має серцеві захворювання, які потребують особливої уваги і догляду.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи, також на обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження було допитано експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Літвінову Т.Р., яка проводила психологічне дослідження ОСОБА_1 та яка суду підтвердила своє дослідження, зазначивши, що ОСОБА_1 звернулась у січні 2020 року до неї про проведення психологічного дослідження з метою визначення її емоційно-вольових процесів, наявного психоемоційного стану та їх вплив на конкретну ситуацію. Під час проведення дослідження з`ясувалось, що ОСОБА_1 знаходиться у тривалому депресивному стані та на сьогоднішній час даний стан не покращився. Депресивний стан ОСОБА_1 почався з моменту, коли остання дізналася про те, що її дитина є інвалідом. Вона не могла сконцентрувати свою увагу на інших подіях, у неї на першому плані стояло здоров`я дитини. Дослідження вказувало на ознаки переживання емоційної травми, пов`язаної з існуючими проблемами, які не вирішуються тривалий час.

Таким чином, враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.10.2018 року.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Однак, даних вимог закону суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримався в повному обсязі.

З постанови районного суду від 01.10.2018 року вбачається, що суд у вступній частині постанови зазначив, що в діях ОСОБА_1 є порушення ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 176-2 ч.2 КпАП України.

Водночас, згідно протоколу №190/18 від 30.08.2018 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, який був складений про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, у постанові суду першої інстанції містяться розбіжності щодо визначення статті КУпАП за якою особа притягується до адміністративної відповідальності, чим були порушенні право ОСОБА_1 на захист, що є недопустимим.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою, яке тягне безумовне скасування судового рішення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поруч із цим, постанова суду першої інстанції вказаним нормам права не відповідає.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснила, що вона не змогла вчасно подати декларацію про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з поважними причинами. Перебуваючи на той час у стані розгубленості та засмученості за наслідками обстежень малолітньої дитини, не передбачала та не розуміла наслідків. Крім того, на час подання декларації про суттєві зміни вона вже продала свою квартиру та проживала у бабусі, у якої немає мережі інтернет, тобто перебуваючи у декретній відпустці, не маючи зв`язку з інтернетом вона не змогла вчасно подати вказану декларацію.

Водночас, в обґрунтування свого висновку суд послався на протоколом про адміністративне правопорушення №190/18 від 30.08.2018 року, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП (а.с.1-10); витягом з наказу ГУ ДКС України в Кіровоградській області, згідно якого ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу звітності про виконання місцевих бюджетів управління консолідованої звітності (а.с.23); наказом про надання ОСОБА_1 відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.12.2016 року по 09.10.2019 року (а.с.24); попередженням від 29.01.2016 року про спеціальні обмеження (а.с.25); рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.06.2017 року № 224 (а.с. 73); рішенням НАЗК від 04.04.2017 року за № 124 (а.с.74); інформацією з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування (а.с.65-68); договором купівлі-продажу від 11.10.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.10.2017 року, які підтверджують факт придбання ОСОБА_1 11.10.2017 року у власність квартири (а.с.15-18); письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи, та наданими в судовому засіданні під час розгляду справи, згідно яких нею не було подано інформацію про суттєві зміни в майновому стані, оскільки перебувала у декретній відпустці (а.с.11-14).

При цьому, суд першої інстанції належним чином не мотивував своє рішення, а лише формально перерахував докази, не надавши їм відповідної оцінки з точки зору їх достатності, належності достовірності та взаємозв`язку і притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції, не дотримався вищезазначених вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, за якою визнав її винною та притягнув до адміністративної відповідальності.

При цьому, згідно ч.2 ст. 8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих актів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Так, ч.2 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Разом з тим, на час розгляду справи апеляційним судом, на підставі пункту 24 частини 11 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» № 140-IX від 02 жовтня 2019 року, ч.2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" доповнено абзацом 2, відповідно до якого «Положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону».

Відповідно до частини 1 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону зміни до статті 52 Закону України "Про запобігання корупції" введені в дію з 01 січня 2020 року.

Приміткою статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" передбачений вичерпний перелік осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище та посад пов`язаних з високим рівнем корупційних ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, положення статті 50 цього Закону застосовуються до визначених наведеним Законом суб`єктів декларування, до якого не входить займана ОСОБА_1 посада головного спеціаліста Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, а відтак, на момент розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_1 не є суб`єктом декларування, що було також підтверджено прокурором під час апеляційного розгляду.

Таким чином, вищезазначеними законодавчими змінами, щодо ОСОБА_1 скасовано необхідність подання повідомлень про суттєві зміни в майновому стані, та як наслідок - скасовано адміністративну відповідальність за порушення строків подання таких повідомлень.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність на момент розгляду справи в апеляційній інстанції, акта, який встановлює адміністративну відповідальність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а тому, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п.6 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, на підставі п.6 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко