Справа № 308/927/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
05.06.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці Дермитслужби Іванус В.,
постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року провадження у справі щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого,
закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.
Згідно з протоколом про порушення митних правил, 11.12.2019 о 20 год. 59 хв. на м/п Дяково-автомобільний Закарпатської митниці Держмитслужби на ділянку «В`їзд в Україну» заїхав автомобіль марки Mercedes-Benz 311CDI, р. н. України НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував із Румунії до України, де перебував у приватних справах. До митного контролю ОСОБА_1 подав контрольний талон для проходження по смузі руху «зелений коридор», паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 23.05.2017, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 14.07.2018. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху зелений коридор. Перед початком проведення митного контролю ОСОБА_1 усно заявив про відсутність у нього товарів та предметів, прихованих від митного контролю, або таких, які заборонені до ввезення в Україну. В ході проведення митного контролю автомобіль було виведено зі смуги руху зелений коридор на смугу руху червоний коридор для проведення поглибленого митного огляду. В подальшому, при проведенні поглибленого митного огляду транспортного засобу та особистих речей водія, було виявлено незаявлені під час усного опитування та приховані від митного контролю товари, а саме:
- целюлозна оболонка Фіброуз з маркуванням «Brilliant Meatcling Low Size 056» в кількості 58 рулонів по 10,2 кг. кожний, загальною вагою 591,6 кг.;
- целюлозна оболонка Фіброуз з маркуванням «Brilliant Meatcling Low Size 045» кількості 93 рулони по 8,6 кг. кожний, загальною вагою 799,8 кг.;
- целюлозна оболонка з маркуванням 5970-533 в кількості 33 рулони по 7 кг. кожний, загальною вагою 231 кг.;
- целюлозна оболонка з маркуванням 4109-1249 в кількості 8 рулонів по 6,2 кг. кожний, загальною вагою 49,6 кг.;
- целюлозна оболонка з маркуванням 2350 в кількості 4 упаковки по 4 кг. кожний, загальною вагою 16 кг. Загальна вага виявлених товарів становить 1688 кг.
Виявлені товари знаходились у тайнику, виготовленому кустарним способом шляхом монтажу подвійної перегородки між пасажирським та вантажним відсіком автомобіля. Доступ до прихованих товарів став можливим після демонтажу додаткової декоративної перегородки між пасажирським та вантажним відсіком. Вищезазначені товари, а саме целюлозна оболонка в кількості 192 рулони та 4 упаковки були приховані в спеціально виготовленому сховищі (тайнику). Виявлене стало доступним для огляду за допомогою використання технічних засобів митного контролю: ліхтаря, набору інструментів.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) і ці його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі в. о. начальника Закарпатської митниці Дермитслужби Іванус В. вказує на те, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Просить постанову скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів та транспортного засобу.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеша О. Я., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог закону ; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило. Одночасно з поданої ОСОБА_1 письмової заяви вбачається, що у зв`язку зі вжитими на території України карантинними заходами не може з`явитись до суду, просить справу розглянути в його відсутності, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без зміни.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів ……
Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.
Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні у світлі верховенства права.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду були дотримані вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права як при розгляді справи про порушення митних правил, протокол за скоєння яких складено щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України, так і при постановленні судового рішення.
Так, у ході проведення митного огляду транспортного засобу марки Mercedes-Benz 311CDI, р. н. України НОМЕР_5 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 , інспекторами митниці було виявлено 192 рулони та 4 упаковки целюлозної оболонки загальною вагою 1688 кг., які знаходились у тайнику, виготовленому кустарним способом шляхом монтажу подвійної перегородки між пасжирським та вантажним відсіком автомобіля.
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що автомобіль йому не належить, про існування в такому спеціально виготовлених сховищ з товарами йому не було відомо, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль належить гр. ОСОБА_2 ..
Врахувавши вищенаведені факти, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що матеріалами справи не встановлено те, що гр. ОСОБА_1 було відомо про наявність у транспортному засобі спеціально виготовленого сховища (тайника) з виявленими в ньому товарами.
При цьому, судом першої інстанції дано належну оцінку тому факту, що акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної паклажі та багажу, доповідна записка старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дяково-автомобільний» Закарпатської митниці ДМС Яцковець А. М., фотоматеріали, опис предметів, затриманих за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України, та інші матеріали справи не містять відомостей про те, що саме ОСОБА_1 виготовив сховище чи був обізнаний про його існування, або повинен був і міг його виявити, усвідомлював факт чи можливість переміщення виявлених предметів через митний кордон, або повинен був і міг таку можливість передбачити.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, дав належну оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 , зокрема, про те, що автомобіль йому не належить, про існування в такому спеціально виготовлених сховищ з товарами йому не було відомо, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль належить гр. ОСОБА_2 ..
На спростування вищевказаних пояснень у матеріалах справи відсутні будь-які докази, у тому числі й про те, що громадянину ОСОБА_1 було відомо про наявність у транспортному засобі спеціально виготовленого сховища (тайника) з виявленими товарами - 192 рулони та 4 упаковки целюлозної оболонки загальною вагою 1688 кг.
Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не вчиняв дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників), і що будь-яких дій, які б були спрямовані на приховування від митного контролю та утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, ОСОБА_1 не здійснював.
При цьому, апеляційний суд також враховує і те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв з умислом, спрямованим на порушення митних правил і, при цьому, усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення будь-яких товарів через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, не передбачив можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та спростовуються наведеним вище.
Тому, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що під час розгляду справи суд першої інстанції дав вірну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема, протоколу про порушення митних правил та іншим матеріалам справи. При цьому, суд першої інстанції дав належну правову оцінку фактичним обставинам справи, дослідив наявність вини у діях ОСОБА_1 як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення, належним чином вмотивувавши висновок про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.
При розгляді справи та прийнятті судового рішення, апеляційний суд, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків, викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол, а також принципи диспозитивності та змагальності, не перешкоджав учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.
Крім того, при прийнятті рішення, апеляційний суд враховує і те, що представником митного органу не заявлялось і клопотань про повернення справи для проведення додаткової перевірки чи будь-яких інших клопотань у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.
При дачі пояснень представник митного органу підтвердив, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товарів через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення.
Наведене в сукупності свідчить про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, необхідні для гарантування справедливого результату судочинства та справедливого процесу його здійснення, що забезпечує такий результат, а також належним чином вмотивував своє рішення, навівши у судовому рішенні мотиви, чому суд застосував встановлений ним правовий наслідок, дотримавшись вимог про те, що кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року). При цьому, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні митних правил, прийнявши законне та обґрунтоване судове рішення, викладені в якому висновки відповідають фактичним обставинам справи.
За таких обставин, апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, та є безпідставними, задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав в. о. начальника Закарпатської митниці Дермитслужби Іванус В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2020 року про закриття провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан