ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5535/20
провадження № 3/753/2799/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2020 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва О.В. Домарєв, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 року приблизно о 22 год. 50 хв. по просп. Григоренка в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «ГАЗ 31105-101» д.н.з НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння з такими наявними ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20, відповідно до чинного законодавства.

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у скоєнні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 06.03.2020 року приблизно о 22 год. 50 хв. на перехресті вул. Гришка та просп. Григоренка в м. Києві під час руху на автомобілі «ГАЗ» він був зупинений працівниками поліції, які запідозрили його у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, однак він сказав, що буде проходити огляд лише у лікаря. Працівники поліції доставили його до КМНКЛ «Соціотерапія», де лікарем був проведений його огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який зафіксував результат - 0,24 %о. Він вважає, що показник 0,24 проміле не свідчить про наявність стану алкогольного сп`яніння, як це передбачено пунктом 5 статті 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, де визначено, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, яке видихається 0,5 проміле. У зв`язку з цим, вважає, що положення національного законодавства, яким визначено показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові для установлення стану алкогольного сп`яніння - не відповідає вказаній Конвенції. Зазначав, що висновок щодо результатів медичного огляду не містить даних щодо характерних ознак алкогольного сп`яніння, що на його думку, свідчить про відсутність належних та допустимих доказів його винуватості. Просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому повідомив, що перед тим, як сідати за кермо він вживав безалкогольне пиво.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №345559 від 06.03.2020 р. /а.с.1/, висновок щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння /а.с.3/, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. - установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктом 7 розділу 1 Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Згідно п.9 розділу 3 Інструкції - використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до вимог п. 2.9-а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. Обговорюючи позицію ОСОБА_1 , суд не може взяти до уваги його твердження про те, що показник 0,24 проміле не є станом алкогольного сп`яніння та те, що п. 7 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ України за № 1452/735 від 09.11.2015 р. не відповідає положенню п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, виходячи з наступного.

Дійсно, Європейською угодою, що доповнює Конвенцію про дорожній рух, відкриту для підписання у Відні 8 листопада 1968 року пункт 5 статті Конвенції викладено у новій редакції та зокрема передбачено, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються водіння під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. Та визначено, що максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Аналіз вказаної норми дозволяє зробити висновок, що положеннями Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року встановлено максимальний рівень алкоголю в крові та повітрі, що видихається та не забороняє встановлювати у національному законодавстві показник нижчого рівня. Таким чином, положення ч.7 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», жодним чином не суперечать положенням вказаної Конвенції.

Крім того, з відтворених відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 був проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який зафіксував результат 0,36 проміле, про що останній сам повідомив свідкам, у присутності яких поліцейські пропонували йому ( ОСОБА_1 ) проїхати до лікаря нарколога у зв`язку з його незгодою з таким результатом, а також лікарю. Також на відео зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 лікарем наркологом, яка проведена з його згоди та у порядку встановленому чиним заонодавством. На продемонстрованому лікарем газоаналізаторі був зафіксований показник 0,24 проміле. Однак, суд враховує, що з моменту зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції та проведення його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та до моменту проведення огляду лікарем наркологом пройшло більше години, тому рівень алкоголю у повітрі, яке видихається, зменшився.

При цьому, оскільки у висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння лікар підтверджує або спростовує факт перебування особи у стані сп`яніння, тому відсутня необхідність вказувати дані щодо характерних ознак сп`яніння у такому висновку. Таким чином, суд вважає належним доказом висновок щодо результатів медичного огляду, складений лікарем Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія», яким встановлено, що ОСОБА_1 під час огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп., який також підлягає стягненню з правопорушника на користь держави.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1,251,252, 268,283-285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Домарєв