Справа № 752/9904/20
Провадження №: 3/752/4979/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 червня 2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства психологічного характеру при наступних обставинах. Так, 29.04.2020 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку в ході якої ображав дочку ОСОБА_2 та погрожував їй ножем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно була варка між ним і дочкою, що обумовлено станом його здоров`я - високим тиском через різке припинення вживання алкогольних напоїв. Під час сварки із дочкою він себе не контролював, ні в якому разі не мав наміру завдати душевного або фізичного болю дочці. Його родині необхідно було викликати психіатричну допомогу, для виклику якої треба було викликати поліцію.

З письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що у зазначений в протоколі день і час вона приїхала до батьків. Між мамою і батьком була сварка. Батько знаходився у роздратованому та неадекватному стані, що було обумовлено незадовільним станом його здоров`я через підвищений тиск, біль у спині і безсоння. Розуміючи стан батька, вона разом з іншими родичами, які приїхала на її прохання, намагалися заспокоїти його, але всі їх зусилля були марними. Вона мала намір викликати психіатричну швидку допомогу, але їй повідомили, що без виклику поліції бригада до них не приїде. Для того, щоб лікарі надали батькові допомогу вона була змушена викликати поліцію. Жодних претензій до батька не має, розуміє, що умислу на вчинення домашнього насильства в нього не було, сварка була викликана його поганим самопочуттям.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши письмові пояснення ОСОБА_2 , яка заперечувала як факт вчинення батьком насильницьких дій психологічного характеру щодо неї, так і факт завдання шкоди її психічному здоров`ю, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 насильницьких дій, внаслідок яких була завдана шкода психологічному або фізичному здоров`ю дочки ОСОБА_2 .

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність як подій так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 , що є підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко