П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.06.2020 року Суддя Франківського районного суду м.Львова Мартьянова С.М., розглянувши матеріали відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 та ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №151564, 18.03.2020 року о 00 год. 25 хв. у м.Львові на вул. Стрийській, 202, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Daewoo Sens T13110 д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №067368, 18.03.2020 року о 01 год. 30 хв. в м. Львові по вул. Стрийська, 204, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Daewoo Sens T13110 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили.

Суд перевіривши наявні у матеріалах справи докази приходить до наступного висновку.

Що стосується першого епізоду керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, про що складено адміністративний протокол серії ОБ №151564, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України від 15 травня 2008 року»).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як вбачається з долучених до справи матеріалів, а саме пояснень свідків, то їхні пояснення з приводу відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння різняться. Так, свідок ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначив, що водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. Свідок ОСОБА_3 у своїх поясненнях зазначив, що водій ОСОБА_1 , в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння лише на приладі «Драгер».

Із відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а також право відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Після чого поліцейськими було запрошено двох свідків для проходження такого огляду. В подальшому, поліцейський дав ОСОБА_1 продути «Драгер», та неодноразово пояснював, як треба продути у пристрій «Драгер», стверджуючи, що ОСОБА_1 дихає у трубку неправильно, перериваючи дихання. Правопорушник неодноразово дув в «Драгер», однак стан алкогольного сп`яніння констатовано не було. Інспектор сказав, що це може бути констатовано як відмову від проходження огляду. Після цього, із долученого відеозапису не вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Згідно із п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, враховуючи той факт, що порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України у судовому засіданні "поза розумним сумнівом" не доведена, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на його корись, суд вважає, що по даному факту, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

З приводу, другого епізоду керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, про що складено адміністративний протокол серії ДПР18 №067368, суд приходить до такого висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №067368, встановлено, що 18.03.2020 року о 01 год. 30 хв. в м. Львові по вул. Стрийська, 204, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Daewoo Sens T13110 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Представник правопорушника ОСОБА_1 , адвокат Шніцар А.О. подав клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №067368 від 18.03.2020 року на до оформлення. Клопотання мотивує тим, що відносно ОСОБА_1 18.03.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення ОБ №151564, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №067368 від 18.03.2020 року повинен був складатися за ч.2 ст.130 КУпАП.

Проте, відповідно до ст.. 35 КУпАП, повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. В свою чергу за протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №151564 адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 накладено не було.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи, а саме пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

Із відеозапису, який долучений до матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, а також право відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 сказав, що в трубку він вже дув і нічого не було констатовано. В медичний заклад їхати не буде.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , не виконав вимогу поліцейського про проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Стягнення слід визначити з врахуванням особи винного у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті ) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Мартьянова С.М.