ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/337/20 Головуючий в І інстанції: Валігурська Л.В.
Провадження №33/819/120/20 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ст. 122-2, ч. 4 ст. 122, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., при секретарі Джига С.Е., за участю адвоката Мусулевського А.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Мусулевського А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення - закрито.

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 , 25.12.2019 року о 01 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «FORD SIERRA» д. н. з НОМЕР_1 , по вул. І. Куліка, 143-А в м. Херсоні на законну вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою світло-проблискового маячка синього та червоного кольору, звукової сирени, не зупинився та продовжив рух з прискоренням. Був зупинений за адресою вул.Миру, 31 у м. Херсоні, тим самим порушив вимоги п. 2. 4 ПДР України.

Також, ОСОБА_1 25.12.2019 року о 01:15 годині, керуючи транспортним засобом «FORD SIERRA» д. н. з НОМЕР_1 , перебуваючи на вул. Миру, в районі будинку № 31 в м.Херсоні, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, проте від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, адвокат Мусулевський А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що під час судового розгляду справи по суті, суд І інстанції допустив істотні порушення права на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення у справі, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи і доказам, яким суд надав неправильну оцінку, а також порушення судом норм права, ухвалив незаконну і необґрунтовану постанову, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на наступне.

Судом, у порушення вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП оскаржувану постанову у справі №766/337/20, в розгляді якої, окрім протоколу серії ДПР 18 № 270686 від 25 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянуто та прийнято рішення щодо протоколів складених 25 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 (серії ДПР 18 № 256537 за ст.122-2 КУпАП та серії ДПР 18 № 270686 за ч. 4 ст. 124 КУпАП. Зазначає, що суд І інстанції під час судового розгляду справи не звернув увагу на позицію сторони захисту про недопустимість покладання в основу судового рішення доказів, зібраних у різних справах, без вирішення питання про об`єднання останніх.

Крім того, посилається на те, що суд І інстанції, не об`єднавши в одне провадження різні справи, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилається на докази, які були подані в інших справах, що вказує на порушення судом ст. 19 Конституції України та положень ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права.

Також, посилається на те, що судом, у порушення вимог ст. 272 КУпАП (участь поліцейських у справах про адміністративні правопорушення можлива лише у разі набуття ними процесуального статусу), а процесуальний статус поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надавали так звані «показання» у суді, а також надавали суду докази (відеозаписи), не визначені ані судом, ані КУпАП, за положеннями якого розглядається справа, при цьому свідки не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому наведені ними покази є недопустимими.

Крім того, посилається на те, що відеозаписи, які поліцейськими були надані під час судового розгляду є неналежними доказами, оскільки вони подані та отримані судом з порушенням процедури. В обґрунтування даного доводу зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення поверталися судом до Управління патрульної поліції в Херсонській області для доопрацювання, з вказівкою суду на те, що у протоколах мається зазначення про те, що до них додається відео DM 5067, однак матеріали справи не містять вказаного доказу. При цьому, після доопрацювання, у матеріалах справ № 766/1055/20, 766/1075/20 «з`являються» відеозаписи на компакт-дисках з назвами «0-02-05alad57cf9d614f0f9973621b98570db855d3c2aeaa41c94ce0632d0c672aaa7_85beaa82.mp4»; «135700055 mow», « .mow», «IMG_7451.MP4», однак аж ніяк не відео DM 5067, про яке зазначається у протоколах серії ДПР 18 № 256537, серії ДПР 18 № 270686.

Також зазначає, що посилання суду на те, що вина ОСОБА_1 підтверджена, зокрема відеозаписом відеореєстратора з патрульного автомобіля, є безпідставними та необґрунтованими, адже у матеріалах справи відсутні відомості чи будь-які дані про технічний засіб, яким здійснено вказаний відеозапис.

Разом з цим, посилається й на те, що при розгляді справи судом взято до уваги й той факт, що під час судового розгляду за ст.122-2 та ч.4 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 вказував, що зупинився сам на парковці, що за висновком суду, у сукупності зі змістом відео свідчить про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак вказані пояснення ОСОБА_1 надані ним у суді, є непрямими докази, взятими судом ізольовано, без їх об`єктивного дослідження і підтвердження іншими засобами доказування та здобуті судом у межах розгляду протоколів за ст.122-2, ч. 4 ст. 122 КУпАП, тобто поза межами розгляду справи № 766/337/20. Поряд з цим зазначає, що судом, у порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 270686 від 25 грудня 2019 року, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також, посилається на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які додані до протоколу та які неодноразово в судове засідання за викликом не з`являлися, суд, у порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнав належними та допустимими доказами.

Просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши адвоката Мусулевського А.А., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 дослідивши доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Частина 1 ст.130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Статтею 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 5 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вищенаведені вимоги законодавства та прийняв правильне рішення на підставі досліджених в судовому засіданні доказах.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-2 КУпАП, що підтверджується рядом доказів, досліджених під час судового розгляду, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №256537 від 25.12.2019 р., за змістом якого ОСОБА_1 25 грудня 2019 року о 01:15 год., керуючи транспортним засобом «FORD SIERRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законну вимогу працівників поліції про зупинку автомобіля, завчасно надану за допомогою світло проблискового маячка синього та червоного кольору, звукової сирени не зупинився і продовжив рух з прискоренням, був затриманий за адресою вул. Миру, 37 в м. Херсоні (а.п.39);

-відеозаписом відеореєстратора з патрульного автомобіля, долученим до протоколу серії ДПР 18 №256537 від 25.12.2019 р., за змістом якого вбачається, що патрульний автомобіль із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору переслідує «FORD SIERRA», проте автомобіль «FORD SIERRA» продовжує свій рух з прискоренням і на вимогу про зупинку не реагує. Після того як автомобіль «FORD SIERRA» зупинився, з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , який став уникати спілкування з поліцейськими (а.п.40);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270686 від 25.12.2019 р., згідно якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова та у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.п.6);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, долученими до протоколу серії ДПР18 №270686 від 25.12.2019 р., відповідно до яких ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, або запропоновано проїхати до медичної установи для походження відповідного огляду (а.п.3).

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до яких, вказані особи були запрошені в якості свідків для підтвердження стану сп`яніння у ОСОБА_1 , проте він відмовився як від проходження огляду на місці, так і від проходження такого огляду в медичному закладі (а.п.10-11).

- поясненнями працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 які пояснили, що в складі патрульного екіпажу поліції здійснювали патрулювання 25.12.2019 р. Побачили автомобіль, який розпочав свій рух, не ввімкнувши світло фар, після того як ними було включено проблискові маячки, автомобіль почав прискорюватись і намагався уникнути зупинки. Після певного часу переслідування, автомобіль зупинився біля будинку №44 по вул. Миру. З водійського місця вийшов саме ОСОБА_1 і йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати до медичного закладу, але він свою згоду не висловив, тому в присутності понятих було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката Мусулевського А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що судом І інстанції не ухвалювалося рішення щодо об`єднання матеріалів справ за ст. 122-2, ч. 4 ст. 122, ч. 1 ст. 130 КУпАП не є підставою для скасування постанови суду, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає такої норми, яка б встановлювала порядок об`єднання адміністративних справ, а судом першої інстанції дотримано вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує на невірні серії протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , які судом першої інстанції не розглядалися. Зокрема замість протоколу, серії ДПР18 №256536 за ст.122-2 КУпАП вказує протокол серії ДПР18 №256537, а замість протоколу серії ДПР 18№256537 за ч.4 ст.122 КУпАП вказує протокол серії ДПР 18 №270686 за ч.4 ст.124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що участь поліцейських під час розгляду справи, як свідків не передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, оскільки за змістом глави 21 КУпАП, учасником провадження може бути також і свідок.

При цьому, відповідно до абзацу першого ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Посилання апелянта на те, що судом, під час розгляду справи по суті, у порушення вимог ст.ст.383, 385 КК України свідків не попереджено про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення, не містить вимоги щодо попередження свідків про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, натомість згідно абзацу другого ст.272 КУпАП свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час на виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання

Доводи апеляційної скарги адвоката Мусулевського А.А. щодо того, що наявні в матеріалах провадження відеозаписи є неналежними доказами, оскільки вони подані та отримані судом з порушенням процедури, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, до протоколу про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП додається відео DM5067. Що стосується відеозапису, долученого до протоколу серії ДПР 18 № 270686 від 25.12.2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що він був долучений до матеріалів справи під час формування відповідних матеріалів в описі документів та складений Управлінням патрульної поліції в Херсонській області ДПП. Посилання апелянта на те, що відеозаписи мають інші назви не спростовують, ані відеоматеріали, що на них зафіксовані, ані ставлять під сумнів процедуру їх отримання.

Твердження захисника, що наявні в матеріалах провадження відеозаписи є «обрізаними» є безґрунтовними, відповідна експертиза щодо відеозаписів не проводилася. При цьому згідно змісту відеозаписів можливо послідовно встановити обставини з моменту переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до моменту оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань апеляційної скарги з приводу того, що відеозапис з відеореєстратора з патрульного автомобіля не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено вказаний відеозапис, то вони, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки статтею 251 КУпАП не передбачено вимоги щодо зазначення індивідуальних ознак технічного засобу на який зафіксовано відеозапис. Більш того, доказами у справі можуть бути і покази технічних приладів, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи адвоката з приводу того, що в матеріалах провадження відсутні відомості щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а його покази з цього приводу судом першої інстанції взято ізольовано, без врахування інших доказів спростовуються відомостями наявними в матеріалах справи та показами свідків.

Так, згідно відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля вбачається, що патрульний автомобіль переслідує автомобіль «FORD SIERRA». На відеозаписі чітко вбачається, що на патрульному автомобілі дійсно ввімкнені проблискові маячки синього та червоного кольору, проте автомобіль ОСОБА_1 продовжував свій рух з прискоренням і на вимогу про зупинку не реагував. Після зупинки автомобіля, з водійського місця вийшов саме ОСОБА_1 , який став уникати спілкування з поліцейськими.

Відповідно до відеозапису долученого до протоколу серії ДПР №270686 від 25 грудня 2019 року, ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, не заперечував факт керування ним транспортним засобом до його зупинки.

Згідно пояснень інспекторів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданих в суді першої інстанції, останні 25.12.2019 року здійснювали патрулювання та побачили автомобіль, який розпочавши свій рух, не ввімкнув світло фар, а після того, як на патрульному автомобілі було включено проблискові маячки, автомобіль «FORD SIERRA» почав прискорюватися та намагався уникнути зупинки. Після певного проміжку часу переслідування вказаного автомобіля, він зупинився на вул. Миру, 44. В автомобілі був пасажир, проте ОСОБА_1 вийшов саме з водійського місця. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або проїхати до медичного закладу, проте ОСОБА_1 свою згоду не висловив, тому у присутності 2-х понятих відносно нього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказував на те, що саме він керував транспортним засобом та зазначив, що «припаркував автомобіль під стінкою гуртожитку», «сам зупинився», «я зупинився на парковці» - без будь-якого тиску зі сторони працівників поліції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає підтвердженим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25 грудня 2019 року, до його зупинки працівниками поліції та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пояснення ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду не заявляв будь-яких клопотань про виклик та допит свідка, який на його думку керував транспортним засобом.

Крім того, не заслуговують на увагу суду й доводи апеляційної скарги про те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не можуть бути доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вказані свідки безпосередньо не допитані судом першої інстанції в судовому засіданні

Так, відповідно до змісту ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, можуть бути будь-які фактичні дані щодо адміністративного правопорушення, що містяться в поясненнях потерпілих, свідків. КУпАП не обмежує суд в питанні оцінки доказів, зокрема таких, які містяться в письмових поясненнях свідків.

Згідно матеріалів провадження, судом першої інстанції на виконання вимог ч.2 ст.272 КУпАП здійснено заходи щодо виклику свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судові засідання, проте вказані особи в судові засідання не з`явились, у зв`язку із чим суд обґрунтовано взяв до уваги їх письмові пояснення, згідно яких, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 25 грудня 2019 року були запрошені у якості свідків для підтвердження стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , проте останній відмовився як від проходження огляду на місці, так і від проходження такого огляду в медичному закладі. Наведені пояснення судом проаналізовано у сукупності з іншими доказами.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що працівниками поліції у встановленому порядку, в чіткій та однозначній формі ОСОБА_1 не було повідомлено підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, то вони не заслуговують на увагу, оскільки згідно матеріалів провадження, зокрема відеозаписів з нагрудних камер, вбачається, що з боку працівників поліції ОСОБА_1 в присутності двох свідків оголошено чітку і зрозумілу вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, що відповідно до п.2.5 ПДР України є обов`язком водія.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а навпаки погодився його пройти, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 словесно про відмову не заявляє, проте своєю поведінкою в присутності свідків ігнорує законні вимоги працівників поліції, що вказує на відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння може виражатись не тільки в активних діях, а й в пасивних, яким в даному випадку суд першої інстанції і надав вірну оцінку.

Дослідивши всі обставини та характер скоєних правопорушень, особу правопорушника, який свою вину не визнає, суд першої інстанції визначаючи вид та розмір стягнення, виходячи з вимог ст. 36 КУпАП правомірно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,, яке буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Враховуючи викладене, Херсонський апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 без змін, а апеляційної скарги адвоката Мусулевського А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 247, ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мусулевського А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року, відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.І.Литвиненко