№ 207/1093/20
№ 3-в/207/4/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , справа № 207/1093/20 ,

В С Т А Н О В И В

Згідно постанови № 536/1206/19 Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та судовий збір в дохід держави в сумі 384 гривні 20 копійок .

Державний виконавець Південного відділу ДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань , покладених на нього постановою суду .

Суд вважає , що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення . Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку , визначеному цим Кодексом для забезпечення позову , із особливостями , визначеними цією статтею . Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи , яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням , на строк до повного виконання такого судового рішення . Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця , яким відкрито відповідне виконавче провадження .

Згідно ч. 2 , 3 ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен є вільним залишати будь-яку країну , включно зі своєю власною . На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження , крім тих , що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки , для підтримання публічного порядку , запобігання злочину , для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб .

Згідно ст. 33 Конституції України кожному , хто на законних підставах перебуває на території України , гарантується свобода пересування , вільний вибір місця проживання , право вільно залишати територію України , за винятком обмежень , які встановлюються законом .

Згідно п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках , коли : він ухиляється від виконання зобов`язань , покладених на нього судовим рішенням , - до виконання зобов`язань .

З аналізу зазначеної норми закону витікає , що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань , але і факт ухилення від їх виконання .

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено , що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань , покладених на нього рішенням , звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів .

Зі змісту наведених норм вбачається , що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань , покладених на нього за рішенням суду та рішень інших органів.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини , які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог , підлягають доведенню . Зокрема , задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання .

Разом з тим , матеріали подання не містять доказів , що ОСОБА_1 ухиляється від виконання постанови . Суду надано копії актів державного виконавця , з яких слідує , що за місцем мешкання відповідача двері квартири ніхто не відчинив , та виклики державного виконавця , до яких не додано доказів їх отримання боржником .

Керуючись ст. 441 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В

У задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Суддя С.А. Скиба