ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/614/20 Справа № 201/3272/20 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу адвоката Гончарова М.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого приватним підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2 14 березня 2020 року о 20 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Ауді», д/н НОМЕР_1 , рухався на перехресті рівнозначних доріг вул. Білякова та вул. Солідарності в смт. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області, де, не надавши перевагу у русі, скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який наближався справа. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Гончаров М.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до одного року та адміністративного арешту на строк до п`ятнадцяти діб.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом не було з`ясовано чи здійснювались сторонами спроби врегулювати спір, не враховано зневажливу, суспільно-небезпечну поведінку ОСОБА_2 , який залишив місце ДТП, не з`ясовано чому він з`явився до правоохоронних органів лише через два тижні, адже скоріше за все він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння і не з`явився одразу через побоювання проведення тесту на виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а в подальшому сподівався уникнути відповідальності оскільки не є власником автомобіля Ауді А7. Окрім цього, в постанові вказано, що судом враховано майновий стан правопорушника, проте жодних документів відносно цього в матеріалах справи не міститься.

Також, адвокат Гончаров М.В. звертає увагу суду, що потерпілий був позбавлений можливості заявити клопотання про допит особи, яка вчинила правопорушення в якості свідка та інші клопотання, надати суду висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (для врахування судом розміру матеріальної шкоди) надати свої пояснення, адже фактично розгляд справи 12.05.2020 року не відбувся, після 5 хвилин перебування в приміщенні коридору суду помічником судді була надана готова постанова. Таким чином відбулось порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 279 КУпАП та не з`ясовані всі істотні обставини, що мають значення для розгляду справи, як того передбачає ст. 280 КУпАП.

Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_2 так і не вибачився перед потерпілим, уникає спілкування та не має наміру компенсувати заподіяні матеріальні збитки. Страховою компанією збитки також не компенсовані. В даній справі відсутні будь які пом`якшуючі обставини, проте судом не враховано обставини, що обтяжують відповідальність, поведінку та особу правопорушника.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, а покарання занадто м`яким і таким, що не сприяє виконанню завдання ст. 1 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник Гончаров М.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП базуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так, вина ОСОБА_2 повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, зокрема рапортами поліцейських, схемою місця дорожньо-транспортної події від 14 березня 2020 року, фотознімками з місця ДТП, поясненнями очевидця пригоди свідка ОСОБА_3 , поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_4 , а також власними поясненнями ОСОБА_2 , який у судовому засіданні суду першої інстанції визнав свою вину в повному обсязі.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання захисника Гончарова М.В. на те, що дії ОСОБА_2 повинні бути додатково кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП, так як судом не враховано зневажливу, суспільно-небезпечну поведінку ОСОБА_2 , який залишив місце ДТП, не можуть бути прийняті до уваги, так як такі дії в даній адміністративній справі не інкримінуються у вину ОСОБА_2 , тому доводи захисника про необхідність визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виходить за межі даної справи і унеможливлює їх розгляд, оскільки враховуючи, що провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин, викладених в протоколі відносно ОСОБА_2 про встановлення в його діях порушень п. 16.12 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката Гончарова М.В. про те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, а покарання занадто є м`яким, то апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.

Згідно із ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_2 не в повній мірі врахував ці вимоги.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. Перевіркою доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 та матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції були формально зазначені вказані обставини під час накладення адміністративного стягнення.

Так, як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є грубим порушником безпеки дорожнього руху, оскільки на перехресті рівнозначних доріг, не надавши перевагу у русі, скоїв зіткнення з автомобілем, який наближався справа, у зв`язку з чим автомобілю потерпілому ОСОБА_1 був спричинений матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортному засобу, який на даний час потребує ремонтних робіт, оскільки ОСОБА_2 не відшкодував ОСОБА_1 матеріальну шкоду спричинену внаслідок пригоди. Крім того, судом першої інстанції було позбавлено можливості потерпілого ОСОБА_1 надати суду висновок експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (для врахування судом розміру матеріальної шкоди) та надати свої пояснення про накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в частині накладення адміністративного стягнення є незаконною і підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови.

Призначаючи ОСОБА_2 вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке є грубим, внаслідок чого значно були пошкодженні транспортні засоби, та спричинена матеріальна шкода, а також особу порушника, який на даний момент не вчинив жодних дій по відшкодуванню матеріальної шкоди потерпілому.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що на ОСОБА_2 слід накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гончарова М.В. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_2 винного у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун