Справа № 643/6847/20
Провадження № 3/643/1885/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикистану, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2020 року о 22-52 год. водій Бустанов Сафарбой керував транспортним засобом «МАЗДА 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ак. Павлова біля буд. 110 в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер» 6820 в присутності двох свідків. Вміст алкоголю у видихаємому повітрі склав 1,58 проміле.

Крім того, 20.04.2020 року о 00-56 год. водій Бустанов Сафарбой керував транспортним засобом «МАЗДА 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Ювілейному, 57 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» 6820 та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовився в присутності, двох свідків.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 матеріали справи про адміністративне правопорушення № 643/6847/20, провадження № 3/643/1885/20, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та матеріали справи № 643/6867/20, провадження № 3/643/1895/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судові засіданні, призначені на 28.05.2020, 23.06.2020, ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Так, ОСОБА_4 двічі направлялись повістки про виклик до суду в судові засідання, призначені на 28.05.2020, 23.06.2020.

Судові повістки направлялись на адресу ОСОБА_1 , зазначену в протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 280097 від 19.04.2020 та ДПР18 № 2080010 від 20.04.2020, а саме: АДРЕСА_1 , проте повернулись у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 було достовірно відомо про складення відносно нього матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності та його розгляд в Московському районному суді м. Харкова. Як вбачається з даних протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 підписав вказані протоколи без будь-яких зауважень щодо їх змісту, в тому числі щодо правильності зазначення його місця проживання.

Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Незважаючи на неодноразові виклики ОСОБА_1 до суду та надіслання йому судових повісток за адресою, зазначеною в протоколах про адміністративні правопорушення, ОСОБА_2 станом судового провадження не цікавився, в судові засідання не з`являвся.

За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 , допитаний в якості свідка, пояснив, в його присутності ОСОБА_4 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер». ОСОБА_2 погодився пройти такий огляд. З результатом він погодився, заперечень не висловив. Також зазначив, що ОСОБА_2 мав явні ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, загальмовані рухи та мова.

Після пред`явлення судом свідку для огляду матеріалів справи, вказаний свідок підтвердив, що протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення підписані ним особисто, у вказаних документах все зазначено правильно.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , допитаний в якості свідка, пояснив, що в його присутності ОСОБА_4 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду та визнав, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Після пред`явлення судом свідку для огляду матеріалів справи, вказаний свідок підтвердив, що протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення підписані ним особисто, у вказаних документах все зазначено правильно.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке мало місце 19.04.2020 о 22-52 год. та полягало у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 280097 від 19.04.2020, згідно якого ОСОБА_2 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; даними тестування на алкоголь за допомогою газоаналізатору «Драгер» від 19.04.2020, згідно якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становить 1,58 % проміле; даними акту огляду особи на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ; особистими поясненнями ОСОБА_5 , наданими суду; рапортом співробітника поліції.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_8 19.04.2020 о 22-52 год. вимог п. 2.9.а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке мало місце 20.04.2020 о 00-56 год. та полягало у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується наступними доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 280010 від 20.04.2020, згідно якого ОСОБА_2 вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ; особистими поясненнями свідка ОСОБА_6 ; рапортом співробітника поліції.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_8 20.04.2020 о 00-56 год. вимог п. 2.5. ПДР України.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Виходячи з правових позицій, викладених Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», конституційних засад судочинства, зокрема рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист, суд вважає неприпустимим за власною ініціативою погіршувати становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та кваліфікувати її дії за більш тяжкою частиною статті 130 КУпАП, ніж частина статті, за якою дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за епізодом від 20.04.2020 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки працівниками поліції вказані дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, суд накладає стягнення в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 420 грн. 40 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33-35, 40-1, 124, 130, 284 КУПАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, р/р 0001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн. (отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов