КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю адвоката - Литвина О.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Литвина О.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 1 квітня 2020 року за ч. 4 ст. 121 КпАП України,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зареєстрований по АДРЕСА_1 ; проживає за адресою АДРЕСА_2 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три місяці.

Також із ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

14.02.2020 року о 19:35 годині водій ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортними засобом - автомобілем марки "Богдан", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , по вул. Заболотного, 150 в місті Києві, порушивши вимоги п. 31.6 "б" ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КпАП України.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Литвин Олександр Олександрович, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КпАП України, просить: постанову судді Голосіївського районного м. Києва від 1 квітня 220 року скасувати та провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На обгрунтування апеляційних вимог адвокат Литвин О.О. зважає на те, що постанова судді місцевого суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам і обставинам справи, а також є необґрунтованою та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КпАП України, не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки за змістом складеного відносно нього протоколу серії ДПР18 №255679 від 14.02.2020 року загалом відсутні посилання на пояснення свідків, самого правопорушника та письмове підтвердження роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КпАП України тощо.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводи адвоката Литвина Олександра Олександровича, що діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі; вислухавши пояснення апелянта в засіданні апеляційного суду, який підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши, оцінивши та перевіривши матеріали справи, обміркувавши доводи апелянта, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Так, за змістом ч. 4 ст. 121 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є повторне керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Як зазначено суддею місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 визнаний винуватим у керуванні транспортним засобом, в якому не горів задній лівий ліхтар в темну пору доби. Проте це не відповідає дійсності, виходячи з наступного.

У відповідності з положеннями п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до вимог п. п. 31.4, 31.4.7 "ї" ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей, зокрема, в інших елементах конструкції, а саме відсутні чи несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великогабаритний чи небезпечний вантаж.

Згідно з п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п. 31.7 ПДР України, водій повинен вжити заходів для їх усунення.

Відповідно з вимогами п. 31.6 "б" ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Системний аналіз вказаних правових норм надає підстави стверджувати, що для обов`язкового порушення норми п. 31.7, ПДР України, після встановлення технічної несправності (непрацюючих задніх габаритних ліхтарів в темну пору доби) продовжуватиме здійснювати рух транспортного засобу, тобто в діях правопорушника обов`язкова наявність суб`єктивної сторони (прямий умисел) за змістом диспозиції ч. 1 ст. 121 КпАП України.

14.02.2020 року під час огляду та перевірки зовнішніх світлових приладів водій ОСОБА_1 впевнився про їх належне функціонування та лише після цього виїхав на свій рейсовий маршрут. Про ці обставини ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, а також про свою необізнаність про непрацюючий задній лівий габаритний ліхтар до моменту зупинки ними.

При цьому під час вимушеної зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 у їх присутності фактично усунув цю несправність в присутності свідків (пасажирів транспортного засобу), чим фактично виконав вимоги п. 31.5 ПДР України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

До цього ж, складений поліцейським у порушення вимог ст. ст. 251, 255, 256, 268 КпАП України протокол серії ДПР18 №255679 від 14.02.2020 року про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 121 КпАП України /а. с. 1/ щодо ОСОБА_1 є достатні підстави вважати як неналежним, так неприпустимим доказом, оскільки не містить пояснень порушника, свідків, а також роз`яснень прав і обов`язків порушника, відповідних підписів.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, викладені фактичні дані свідчать про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КпАП України.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Литвина Олександра Олександровича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 1 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КпАП України - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н