ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 рокусуддя Першотравневого районного суду Донецької області Чудопалова С.В., розглянувши матеріали, які надійшли Управління патрульної поліції в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 до Першотравневого районного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296101 від 05.02.2020, згідно якого 05.02.2020 о 20-50 годині в Донецькій області, Мангушський р-н, траса М-14, БП ЗС 001, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsibishi Carisma, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином.

Захисник адвокат Тесля А.В. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Так, згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296101 від 05.02.2020 вбачається, що 05.02.2020 о 20-50 годині в Донецькій області, Мангушський р-н, траса М-14, БП ЗС 001, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsibishi Carisma, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, як зазначено у рапорті поліцейського ППОП ГУНП в Харківський області Сошенко А. від 05.02.2020, який долучений до матеріалів справи, 05.02.2020 під час несення служби на БП ЗС оо0 «Мангуш» о 20-50 год. було зупинено т/з Mitsibishi Carisma, н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час перевірки вів себе невпевнено, плутав слова, мав білки очей жовтого кольору. У ході бесіди признався, що знаходиться у стані наркотичного сп`яніння.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296101 від 05.02.2020 був складений на підставі зазначеного рапорту працівника поліції, але викладені у ньому ознаки наркотичного сп`яніння, начебто наявні у ОСОБА_1 , не співпадають з ознаками, викладеними у даному рапорті.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які начебто були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я та пояснення яких долучені до протоколу, але протокол про адміністративне правопорушення у відповідній графі «підпис» «Свідки чи потерпілі» не містить їх підпису на підтвердження викладених в протоколі обставин (а.с. 3).

Також, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_2 від 05.02.2020, дані пояснення були надані ним у м. Маріуполі, в той час як водій ОСОБА_1 був зупинений на БП ЗС 001 «Мангуш», розташованому у смт. Мангуш, а тому незрозуміло чи був даний свідок присутній на місці зупинки ОСОБА_1 05.02.2020 о 20-50 год. на БП ЗС 001 «Мангуш» (а.с. 5).

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «До протоколу додаються» зазначено: відеозапис в архіві (АН -01115, АН-01045), рапорт співробітника БП, пояснення свідків, рапорт, копія постанови, розписка, але до самого протоколу долучені лише рапорт поліцейського ППОП ГУНП в Харківський області Сошенко А. від 05.02.2020, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 05.02.2020, розписка ОСОБА_1 від 05.02.2020, копія постанови серії НК № 649777 від 05.02.2020, диск з відеозаписом АН 01045, 01115 від 05.02.2020 та довідка. Другий рапорт, зазначений в протоколі, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 1413/27858 від 11.11.2015, до протоколу не надані.

Отже, враховуючи викладене, зважаючи на наявність у протоколі про адміністративне правопорушення значних недоліків, на яких саме наполягав захисник Тесля А.В., які є істотними, та порушень у його оформленні, даний протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним і допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис останнього про ознайомлення з ними, чим було порушено його право на захист.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64). У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv/the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч. 1 ст. 130 КпАП України підлягає закриттю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 Кодексу Україн про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Чудопалова