Справа № 415/1971/20
Провадження № 33/810/72/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Пономарьової В.С., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 31 березня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Лисичанська Луганської області, не є особою з інвалідністю, не працюючої, заміжньої, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що 07 березня 2020 року о 22 годині 07 хвилин в районі будинку 131 по вулиці Свободи м. Лисичанська Луганської області, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом ЗАЗ «DAEWOO» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України.

На постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 31 березня 2020 року ОСОБА_1 подана апеляційна скарга.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 415/1971/20 від 31.03.2020 року, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на практику ЄСПЛ і норми КУпАП та вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта.

Апелянт вказує, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, згідно з протоколом ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння працівниками патрульної поліції за допомогою Драгеру, на що вона погодилась і твердження поліцейських, що вона нібито імітувала продування, не відповідає дійсності, що суперечить п.2.5 ПДР України, та відповідно виключає в її діях порушення п.2.5 ПДР України.

Також у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

У поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та надала суду для ознайомлення виписку про проходження нею лікування у хірургічному відділені ТМЦ м. Лисичанську у період з 18.08.2018 року по 25.08.2018 року з приводу хронічних захворювань шлунку, які, на ії думку, унеможливлюють вживання нею алкогольних напоїв, у подальшому вона лікування не проходила, та просила не накладати на неї штраф та позбавляти ії права керування транспортними засобами, оскільки вона користується транспортним засобом для допомоги рідним та близькім, підтвердила, що судом були досліджені всі матеріали справи, її покази викладені у постанові вірно, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції адміністративну справу відносно ОСОБА_1 розглянуто за ії участю у відповідності до вимог ст.ст. 245, 279, 280 КУпАП.

При розгляді справи суд першої інстанції правильно оцінив докази, що містяться у справі і обґрунтовано, належним чином мотивовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., пославшись на те, що він підтверджується зібраними доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №293941;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 (а.с.4) та ОСОБА_6 (а.с.5), з яких вбачається, що 07 березня 2020 року, приблизно о 22 год. 15 хв. останніх працівниками поліції було запрошено в якості свідків, коли в їх присутності громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка керувала транспортним засобом ЗАЗ «DAEWOO», номерний знак НОМЕР_2 , відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою ALKOTEST DRAGER, а також, у медичному закладі. При цьому, у останньої були наявні ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота та поведінка, що не відповідає обстановці;

-рапортом капралу поліції Волковецького О.Ю., з якого вбачається, що під час несення служби 07 березня 2020 року у складі екіпажу «Цейлон-121» патрулюючи по вулиці Свободи міста Лисичанська було помічено транспортний засіб, водій якого був не пристебнутий засобами пасивної безпеки. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 в неї було помічено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, водій відмовилась в присутності двох свідків. За даним фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6);

- актом огляду, а також направленням ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно яких, особа на огляд не доставлялась, огляд не проводився (а.с.2,3), що підтверджує відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестеру «DRAGER»;

- відеозйомкою з нагрудних камер співробітників патрульної поліції від 07.03.2020 року, що міститься на CD носії, з якої вбачається, що правопорушниці, яка знаходилася за кермом автомобіля марки ЗАЗ «DAEWOO», державний номерний знак НОМЕР_2 та назвалася ОСОБА_1 працівниками поліції, на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння у останньої, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «DRAGER», апелянт погодилась, однак в присутності двох свідків, під час проходження огляду у виді продуття в алкотестер «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння, неодноразово імітувала видих повітря в мундштук пристрою, хоча до проходження огляду працівниками поліції водієві доступно було роз`яснено, яким чином, повинно бути здійснено видих повітря в алкотестер. Після цього, співробітниками поліції останній було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків. Крім цього, в процесі розмови, остання повідомила, що дійсно вживала два ковтки пива.

Суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вказаними доказами, що містяться у матеріалах справи, та наведені у постанові суду першої інстанції достатньо повно, зокрема відеофайлами, які містять відомості щодо обставин адміністративного правопорушення, та щодо змісту яких ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також не заперечувала проти того, що вона спочатку погодилася на проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестора « Драгер», а потім відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі охорони, а потім погодилася знову, потім знову відмовилася, оскільки у неї знаходилися в автомобілі ії мали діти, якім було 2 роки та 8 місяців.

Однак, письмових доказів того, що вона має малолітніх дітей, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не надала.

Суд апеляційної інстанції не встановив порушень поліцейськими процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 яка відмовилася від цього огляду у присутності двох свідків, що у встановленому законом порядку було зафіксовано.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, об`єктивно та всебічно досліджені всі обставини справи.

Висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими на законі, а тому судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невизнання своєї провини правопорушницею є спосіб її захисту з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення , яке є найбільш небезпечним у сфері безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд не знайшов підстав для скасування судового рішення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 31 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: Є.В. Тополюк