Категорія:44-3 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Квятковського Б.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Богдана Михайловича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ТОВ "Санрайз" ЛТД, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21 серпня 2020 року об 22:20 год. в м.Луцьку Волинської області, здійснював перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні, а саме транспортним засобом «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , в кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб на 7 осіб (23 пасажири загалом), чим порушив п.п.7 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, за що передбачена відповідальність ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Квятковський Б.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність в частині накладення адміністративного стягнення, просить скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП на підставі ст.22 цього ж Кодексу, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Вказує про те, що суд позбавив права на захист ОСОБА_1 , оскільки не надав часу для залучення захисника у справі, хоча він про це просив. Зазначає про те, що суд першої інстанції при призначенні стягнення не врахував тих як всіх обставин щодо правопорушення так і тих, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, є особою, яка має інвалідність ІІ групи, його дії не спричини істотної школи громадським або державним інтересам, а також на відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність та наклав стягнення, яке ОСОБА_1 фактично поставить у скрутне матеріальне становище, оскільки він працює водієм маршрутного транспорту і має невелику заробітну плату. А тому, посилаючись на дані обставини, просить оскаржуване судове рішення в частині накладення стягнення скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежитись усним зауваженням.

При цьому, факт перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському сполученні, в кількості, що перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб на 7 осіб (23 пасажири загалом), стороною захисту в апеляційній скарзі не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Квятковського Б.М., які апеляцію підтримали, а також перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, апелянтом та його довірителем не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, апелянт вказує про те, що є усі правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, на підставі ст.22 цього ж Кодексу у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Такі посилання апелянта є слушними з наступних підстав.

За положеннями ст.ст.23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, суд за наявності підстав, повинен обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП , згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, не дотримані.

Так, судом не в повній мірі були враховані обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме - характер вчиненого правопорушення, яке фактично не призвело до будь-яких негативних наслідків, не заподіяло шкоди іншим особам або ж державі, те, що ОСОБА_1 являється особою, яка має інвалідність ІІ групи, і при цьому працює водієм маршрутного транспорту, за що отримує невеликий заробіток, відсутність обставин, які обтяжують його відповідальність, а також те, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та вказав про недопущення в майбутньому правопорушень.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню, вважаю, що в даному випадку, застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що правопорушника ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст.22 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі відповідно закрити на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.22, 284, 294 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Богдана Михайловича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2020 року в даній справі щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 на підставі ст.22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, та обмежитись усним зауваженням.

На підставі ч.2 ст.284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк