Справа 362/2287/20
Провадження 3/362/910/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Л.М. Кравченко, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

25.04.2020 р. о 23-55 год., по вул. Шевченка в м. Василькові, Київської області, ОСОБА_1 керував моторолером Honda б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

28.05.2020 р. ОСОБА_1 подав до суду клопотання про закриття справи за відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не керував мопедом, а котив його, також вказує, що мопед не є транспортним засобом, оскільки потужність його менше 3 кВт. Додатково зазначає, що його особистість не підтверджена випискою з бази даних Армор.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою у вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та показав, що вказана подія сталася вночі. Мопед не є транспортним засобом, є електромопедом (електроскутером) до 3 кВт. Він котив електроскутер, поліцейські підійшли і стали вимагати документи. Він відмовився щось надавати, оскільки це є механічним засобом. Він відмовився проходити тест на алкоголь, оскільки вважає, що це те саме, що вимагати пройти тест у пішохода. Документів на електроскутер у нього немає, оскільки це чужий скутер, а він котив його на ремонт.

Заслухавши ОСОБА_2 В ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в даному випадку є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5. ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №226785 від 26.04.2020 р., актом огляду на стан сп`яніння та поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, в судовому засіданні оглянуто диск з відеозаписом, що надійшов до суду 28.05.2020 р., на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказує, що керував мопедом. При цьому, ОСОБА_1 сидів на мопеді, а не котив його (тримав руками).

Також, покази ОСОБА_1 , що він котив мопед на ремонт о 23-55 годині на думку суду не є правдивими, і піддаються сумніву.

Відтак, твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не керував мопедом, а відтак і не був водієм транспортного засобу спростовуються змістом відеозапису і оцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що мопед не є транспортним засобом, судом встановлено наступне.

Як зазначила колегія Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові № 278/3362/15-к від 01.03.18 р., будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від робочого об`єму останнього, належить до механічних, під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Таким чином, мопед є транспортним засобом, а ОСОБА_1 , як водій вказаного транспортного засобу є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також судом враховуються непослідовні та необ`єктивні покази ОСОБА_1 , так, в свої поясненнях, наданих суду, ОСОБА_1 вказує, що мопед належить не йому, а в поясненнях, наданих під час складання адміністративного протоколу вказує, що це його власний транспортний засіб.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх заперечень та підстав для закриття провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не беруться до уваги суду і вважаються такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За встановлених фактичних обставин справи, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що всебічно досліджені під час судового засідання, а невизнання ним своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, на думку суду, полягає у піддані ризику небезпеки життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ступінь його вини, обставини які обтяжують його відповідальність те, що ОСОБА_1 вчинив грубе адміністративне правопорушення, обставин які пом`якшують відповідальність правопорушника суд не вбачає і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-284, ч.1 ст.130 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 рн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її постановлення.

Строк звернення до виконання 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя Л.М.Кравченко