Житомирський апеляційний суд
Справа №273/909/20 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановив:

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 20.04.2020 року близько 10:15 год. в м. Баранівка по вул. Першотравенська Баранівського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови про звільнення його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення та застосування суворого адміністративного стягнення за правопорушення.

Він оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що як під час складання протоколу так і під час судового засідання він свою вину не визнавав, вказував, що транспортним засобом не керував, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння та чекав чоловіка своєї сестри, який мав забрати автомобіль і доставити його додому.

Вказує, що з відеозапису вбачається, коли поліцейський підійшов до його автомобіля той стояв у нерухомому стані, а він сидів в салоні на місці водія.

Цим же відеозаписом підтверджуються його пояснення про те, що чоловік сестри прибув до місця його перебування і просив поліцейських віддати автомобіль о 10 годині 51 хв. для подальшої доставки його додому.

Вважає, що суд першої інстанції поклав у обґрунтування доводів його вини пояснення працівника поліції ОСОБА_2 , допитаного в судовому засіданні та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , яких взагалі не викликав та не допитував.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні норм Закону та у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 20.04.2020 серії ОБ № 040375 (а.с.2), висновком щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.04.2020 № 23-в (а.с.3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.5,6), копією постанови серії БАА № 522441 про накладення адміністративного стягнення (а.с.7), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського доданого до протоколу (а.с.9) і ці докази судом детально проаналізовані у судовому рішення.

Так, зокрема з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 522441, вбачається, що ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, оскільки керуючи автомобілем порушив п.п. 34.1.1 ПДР здійснив розворот через суцільну лінію дорожньої розмітки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП. Постанову про накладення адміністративного стягнення у встановленому законом порядку не оскаржував.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 , було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою електронного вимірювального приладу «Драгер», від якого він відмовився у їх присутності.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, клопотань про допит свідків ОСОБА_1 , не заявляв. Не заявляв таких клопотань він і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 20.04.2020 № 23-в, складеного о 11 год. 15 хв., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, від підпису про ознайомлення з результатами огляду - відмовився.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відеоінформація на якому узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, вбачається, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ОСОБА_1 не заперечував той факт, що виконував функції водія, а саме керував транспортним засобом.

Сперечався з працівниками поліції, з приводу тієї обставини, що не порушував п.34.1.1 ПДР, а саме не здійснював розвороту через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1.

Повідомляв працівників поліції про те, що поспішає та просив пришвидшити складання постанови.

Огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою електронного вимірювального приладу погодився пройти на місці, але після запрошення свідків відмовився у їх присутності та забажав проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо неправомірності дій працівників поліції на спростування обставин зазначених у протоколі, спростовують доводи апеляційної скарги про те, що він не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Вказане правопорушення має значну суспільну небезпеку, оскільки керування в стані сп`яніння становить небезпеку для життя і здоров`я інших учасників руху.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук