ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2020 Справа №607/3470/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., за участю захисника адвоката Жовтого М.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії № 11 від 14.02.2020 року, ОСОБА_1 , у період з 31.10.2019 року (дата припинення державної реєстрації підприємницької діяльності) до 10.02.2020 року на торговому місці № 34 на ринку «Оріон», що по вул. 15 квітня, 6 в м. Тернополі, здійснював виробництво та реалізацію виробів з граніту та надання послуг з облаштування пам`ятників на могилах, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та матеріали фактичної перевірки, чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що з 31 жовтня 2019 року по 10 лютого 2020 року, через специфіку своєї діяльності, він належним чином призупинив діяльність і не здійснював провадження торгівельної чи будь-якої іншої діяльності, зокрема на ринку «Оріон» у м. Тернополі, де він орендує торгове місце № 34. На початку лютого 2020 року його дружина здійснювала вологе прибирання у вищезазначеному торговому місці та готувала його до відкриття, оскільки з 10 лютого 2020 року він відновив свою підприємницьку діяльність. Ніякої торгівельної діяльності вона не здійснювала, про що і було повідомлено працівникам податкової. Просить провадження по даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, у даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, протоколом про адміністративне правопорушення та долученими матеріалами справи не підтверджено обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме що ОСОБА_1 систематично, три і більше разів реалізовував будь-яким особам вироби з граніту та надавав послуги з облаштування пам`ятників на могилах з метою отримання прибутку, не вказано осіб, які здійснювали купівлю продукції, реалізацію якої здійснює ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні прізвища та адреси свідків, які могли б підтвердити обставини, викладені у ньому.

Долучені до матеріалів справи договір оренди нежитлового приміщення АДРЕСА_2 від 01 лютого 2019 року, додаткова угода до договору №3-19 ПВ, акти звірки взаємних розрахунків із ТОВ «ПраймВест» підтверджують наявність договірних відносин та їх виконання та не містять даних щодо здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 .

Щодо фотокопії із зображеннямторгового місця слід зазначити наступне. Вказані фотокопії не містять дати та часу їх здійснення, та відповідно не свідчать про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, а сама лише наявність відкритої вітрини із товарами та присутності особи жіночої статі не доводить здійснення господарської діяльності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності з виробництва та реалізації виробів з граніту та надання послуг з облаштування пам`ятників на могилах без реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.164 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин вважаю, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП слід провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 247 п. 1, 251, 256, 268, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня отримання такої постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяК. М. Грицай