П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Юлія Андріївна,з участю адвоката Стадніченка С.В.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,зі слів не працює,паспорт НОМЕР_1 виданий 20.04.2007 р.

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 р.о 01.00 год. ОСОБА_1 ,який керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_2 ,після ДТП з його участю по вул.Академіка Клімова 2 в м.Запоріжжі вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння,чим порушив вимоги п.2.10»є» ПДР України,за що передбачена відповідальність ст.130 ч.4 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надав пояснення по суті правопорушення (на окремому аркуші)вказавши,що 17.03.2020 р.він,керуючи автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_2 ,здійснив наїзд на гараж № 317 в гаражному кооперативі «Центральний» по вул.Академіка Клімова та з місця ДТП поїхав,після чого через стрес випив алкоголь,а саме пиво(а.с.4).

На розгляд справи в суді 04.05.2020 р.,03.06.2020 р. ОСОБА_1 не з`явився,надавав клопотання про перенесення судового засідання через погіршення стану здоров`я,які були суддею задоволені.

На розгляд справи в суді 11.06.2020 р. ОСОБА_1 не з`явився втретє,викликався шляхом повідомлення про дату,час та місце розгляду адміністративної справи в суді шляхом направлення судової повістки на зазначену адресу мешкання та СМС-повістки на зазначений номер мобільного зв`язку.

Інформація про призначені до розгляду судові справи розміщена у вільному доступі на офіційному сайті «Судова влада».

Згідно електронного сайту Шевченківського районного суду м.Запоріжжя користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

Адвокатом Стадніченком С.В.було подано чергове клопотання про перенесення судового засідання через стан здоров`я ОСОБА_1 , залишене без задоволення як таке,що не підтверджено доказами про неможливість ОСОБА_1 за станом здоров`я приймати участь у судовому засіданні або перебування його на лікуванні.

Відповідно до статті 268 КУпАП встановлений обов`язок учасника судового процесу та його представника добросовісно користуватися процесуальними правами. В свою чергу, судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для інформування правопорушника про розгляд справи та надання йому можливості особисто брати участь у розгляді справи,в межах строку притягнення особи до відповідальності такі можливості вичерпано.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Строки, встановлені КУпАП, є обов`язковими для суддів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторона має вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учаснику справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи,що ОСОБА_1 не виконує процесуальних обов`язків своєчасно з`являтися до суду за викликом,не підтверджує документально причини неявки,за його клопотаннями розгляд справи відкладався двічі,такі послідовні дії ОСОБА_1 мають ознаки зловживання процесуальними правами з метою уникнути відповідальності,на підставі ст.268 КУпАП справа розглянута без участі ОСОБА_1 з його захисником.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням досліджених доказів,відеозапису,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,що знайшов своє втілення у практиці Європейського Суду з прав людини,зокрема,у рішенні по справі «Коробов проти України»,з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП,адміністративним правопорушенням(проступком)визнається протиправна,винна (умисна,необережна) дія чи бездіяльність,яка посягає на громадський порядок,власність,права і свободи громадян,на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 частині 4 КпАП України становить вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Як передбачено п.2.10»є» Правил дорожнього руху України(далі ПДР),водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю,наркотиків,а також лікарських препаратів,виготовлених на їх основі(крім тих,що входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Водієм згідно п.1.10 ПДР є будь-яка особа,що керує транспортним засобом,вершник,візник,погонич тварин,який веде їх за поводдя,прирівнюється до водія.Водієм є також особа,що навчає керуванню,знаходячись безпосередньо у транспортному засобі.

Отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та ,як наслідок,набуття ним статусу водія як учасника дорожнього руху та права керувати транспортними засобами, одночасно є передумовою для виникнення у нього, як водія, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, отримавши статус водія, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі визначених п.2.10»є» ПДР.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом розглядається питання про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення виключно у межах дій, бездіяльності та обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, визначаючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в межах цієї справи, суд має вирішити,чи доведено належними та допустимими доказами те, що 17.03.2020 р.о 01.00 год. ОСОБА_1 ,який керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_2 ,після ДТП з його участю по вул.Академіка Клімова 2 в м.Запоріжжі вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як передбачено ст.6 КОНВЕНЦІЇ

про захист прав людини і основоположних свобод,кожен маж право на справедливий суд та встановлення обґрунтованності будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення ,які мають ознаки злочину»,залежно від ступеня їх суспільної небезпеки(рішення у справі «Лутц проти Німеччини»,»Отцюрк проти Німеччини»,»Девеєр проти Бельгії»,»Адольф проти Австрії» та інші),отже,адміністративне обвинувачення має бути доведено державою ,в особі уповноважених на те посадових осіб,а тому особа,яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт ДТП 17.03.2020 р.о 01.00 год. по вул.Академіка Клімова 2 в м.Запоріжжі з участю ОСОБА_1 ,який керував автомобілем ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_2 ,а також залишення ним після цього місця події,встановлені постановами Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2020р.,які ОСОБА_1 не оскаржувались та набрали законної сили 24.04.2020 р.

З рапорту інспектора поліції Островського В.встановлено,що місце перебування автомобіля ВАЗ 21081 н.з. НОМЕР_2 та особу водія ОСОБА_1 ,який вчинив 17.03.2020 р.о 01.00 год.на цьому автомобілі ДТП,було встановлено 17.03.2020 р.о 09.30 год.,після чого проводився його огляд на стан сп`яніння спеціальним технічним засобом з результатом 2,09%,до проведення огляду водій вживав алкоголь(пиво),з результатами огляду ОСОБА_1 погодився,від проходження огляду у медичному закладі відмовився(а.с.12).

Факт проведення огляду на стан сп`яніння з позитивним результатом підтверджено поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,присутність яких під час згадуваних подій при огляді ОСОБА_1 не оспорювалась та зафіксована на відеозапису(а.с.6-7).

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликались в суд за клопотанням ОСОБА_1 ,особисто отримали судові повістки,проте не з`явились за викликом.

Оскільки пояснення свідків складені безпосередньо після проведення огляду ОСОБА_1 ,уповноваженим працівником поліції,присутність свідків не оспорювалась ОСОБА_1 та його захисником та цей факт зафіксований на відеозапису,при розгляді адміністративної справи в суді зміст їх пояснень нічим не спростований, суддя приймає їх до уваги як докази при винесені постанови.

Зміст рапорту інспектора поліції Островського В. узгоджується з особистими поясненнями ОСОБА_1 про фактичні обставини,зафіксовані на відеозапису,де він пояснював,що після ДТП пив пиво.

Результати огляду з позитивним результатом стану алкогольного сп`яніння 2,09% зафіксовані протоколом проведення тесту та актом огляду на стан сп`яніння(а.с.8).

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 292323 від 17.03.2020 р.вбачається,що він складений у присутності свідків,з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі,яка затверджена наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року,без зауважень з боку ОСОБА_1 ,відомості,викладені у протоколі,під час розгляду справи в суді не спростовані,тому протокол про адміністративне правопорушення суддя приймає до уваги як доказ при винесені постанови(а.с.1).

Жодних підстав вважати,що на ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення з боку працівників поліції чинився тиск або його примушували давати пояснення певного змісту,при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що дослідженими доказами винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення доведена та відповідно до санкції ч.4 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 призначається адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гр.з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею)постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення,у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб,тобто 420 грн.40 коп.,як це передбачено ст.4 ч.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 4, 283, 284 КУпАП,суддя-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч сорок) гривень в дохід держави

отримувач коштів УК у Шевч.р-ні м.Зап./Шевч./21081100

код отримувача (ЄДРПОУ) 38025367

банк отримувача Казначейство України(ЕАП)

розрахунковий рахунок (IBAN)UA7008009

код класифікації доходів бюджету 21081800

з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять ) гривень 40 копійок

отримувач коштів УК у Шевч.р-ні м.Зап./Шевч./22030101

код отримувача (ЄДРПОУ) -38025367

банк отримувача Казначейство України(ЕАП)

розрахунковий рахунок(IBAN) UA6008009

код класифікації доходів бюджету 22030101.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, у розмірі 40800(сорок тисяч вісімсот)гривень;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015 року).

Суддя Ю.А.Галущенко