справа № 645/1687/20
провадження № 3/645/694/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши матеріали які надійшли від Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює в ТОВ «Белком», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 44-3 КУпАП, -

встановив:

25.03.2020 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова від Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 310937 від 23.03.2020 року, 23.03.2020 року о 16 год. 15 хв. у м. Харкові по пр. Тракторобудівників, 1- Б, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою ТОВ «Белком», а саме директором, не припинив роботу закладу та здійснював прийом відвідувачів, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився та пояснив, щ не обіймає посаду директора ТОВ «Белком», чи працює він офіційно у вказаному товаристві не знає. Пояснив, що ТОВ «Белком» займається наданням послуг з технічного обслуговування транспортних засобів (автомійка, шиномонтаж, ремонт та технічне обслуговування автомобілів). У зв`язку із запровадженням по всій території України карантину прийняття відвідувачів було припинено, проте на території товариства на час складання протоколу залишалися автомобілі, розміщені володільцями ще до встановлення карантину.

Дослідивши пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.245, 252, 280, 283КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, прізвища, адреси потерпілих, свідків, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. При цьому розмір адміністративного стягнення діференцований в залежності від суб`єкту відповідальності: тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 3 пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 (в редакції, яка була чинна на момент подій 23.03.2020 року ), встановлено заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215.

З`ясовано, що ТОВ «Белком», розташовується за адресою: м.Харків, пр. Тракторобудівників, 1-Б, та здійснює вид діяльності: станція технічного обслуговування автомобілів (автомійка, шиномонтаж, ремонт та технічне обслуговування автомобілів), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та карткою обліку об`єкту сфери послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку.

В судовому засіданні встановлено, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дані про те, що ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «Белком», зокрема, його директором, не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якої керівником зазначеного товариства з 08.06.2017 року є ОСОБА_2 .

Даних про те, яку саме іншу посаду в ТОВ «Белком» обіймає ОСОБА_1 , чи працевлаштований в цьому товаристві офіційно, чи в його посадових обов`язках та компетенції прийняття рішення про припинення або зміну порядку роботи товариства, а як слід чи суб`єкт він відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Чинний КУпАП не має власного визначення терміну «посадова особа». Виходячи зі змістовного аналізу положеннь чиннного законодавства до категорії «посадових осіб» можна віднести, зокрема, категорію працівників, визначених як «посадові особи» в статті 2 Закону України «Про державну службу», в статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», та як «службові особи» у примітці до статті 364 Кримінального кодексу України. Посадовими (службовими) особами вважаються особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації.

Посадова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини (наприклад, право прийняття та звільнення працівників, застосування дисциплінарних чи адміністративних стягнень тощо).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 5 організаційно-розпорядчими обов`язками (наявність яких є характерним для поняття «посадова особа») є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Крім того, аналізуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215, суд відзначає, що пп.2 п.3 вказаної постанови встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Отже, Уряд прямо не передбачив закриття тих чи інших підприємств, установ чи організацій або введення особливого режиму їх функціонування, а одже перебування працівників в самому приміщенні суб`єкта господарювання без здійснення безпосередньої роботи з приймання відвідувачів не є порушенням правил щодо карантину людей, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак до даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не було надано як даних про те, яку саме посаду в ТОВ «Белком» обіймає ОСОБА_1 , чи працевлаштований в цьому товаристві офіційно, чи в його посадових обов`язках та компетенції прийняття рішення про припинення або зміну порядку роботи товариства, а як слід чи суб`єкт він відповідальності за адміністративне правопорушення, так і пояснення відвідувачів та інших працівників ТОВ «Белком» на підтвердження доводів про продовження роботи товариства, прийняття відвідувачів, надання їм послуг в період заборони на таку роботу органами виконавчої влади.

Поряд з цим, з пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що станом на 23.03.2020 року на території ТОВ «Белком» відвідувачів було припинено, проте на території товариства на час складання протоколу залишалися автомобілі, розміщені володільцями ще до встановлення карантину. Вказані автомобілі зображені на долучених до протоколу фотознімках, жодного відвідувача фотознімки не містять.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов`язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

01.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не доведені відповідними належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 283, 284, ч.1 ст.124 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя