П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.05.2020 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., з участю прокурора Головацького І., особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Васів Ю.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, працюючу завідувачем лабораторії з контролю якості лікарських засобів та медичної продукції в Державній службі з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області

за скоєння адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення №138 від 05.03.2020 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача лабораторії з контролю якості лікарських засобів та медичної продукції Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до пункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ч. 1 ст. 36 та п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, входила до складу органу управління, а саме була керівником та співзасновником ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М. ОСОБА_2 », чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку ( крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді ( спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а сам факт такого входження, навіть без активної поведінки особи (як у випадку заборони займатися іншою оплачуваною діяльністю) є порушенням вимог закону.

Згідно зі ст.. 36 Закону обов`язку щодо передачі в управління корпоративних прав у випадку призначення на посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, реалізація особою. як членом загальних зборів підприємства права на управління підприємством має здійснюватися через уповноважену особу, якій передано в управління відповідне корпоративне право.

Відповідальність за зазначене порушення настає за сукупності двох умов:

- особа входить до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації;

- підприємство або організація, до складу якої входить особа, згідно з установчими документами, створено з метою отримання прибутку.

Зі змісту ч. 1 ст. 36 Закону вбачається, що особи, зазначені у п. 1 підпункті «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, зобов`язані протягом 30 днів після призначення (обрання) на посаду передати в управління іншій особі належні їм підприємства та корпоративні права у порядку, встановленому законом.

Таким чином, встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 01.09.2011 по 30.01.2020 була одним із засновників та керівником ТзОВ « ОСОБА_3 » ( ) (далі ТзОВ « ОСОБА_3 »).

ТзОВ « ОСОБА_3 » створене з метою здійснення таких видів діяльності як: роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (основний); роздрібна торгівля медичними й ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Відповідно до інформації, отриманої з Головного управління ДПС України у Львівській області ТзОВ « ОСОБА_3 ». протягом 2017-2019 років перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку третьої групи з юридичних осіб. Всі податкові декларації ТзОВ « ОСОБА_3 ». подані керівником - ОСОБА_1 .

Разом з тим ОСОБА_1 , будучи прийнятою на посаду заступника завідувача лабораторії з контролю якості лікарських засобів та медичної продукції Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області, проігнорувала вимоги ч. 1 ст. 36 Закону та станом на 21.12.2017 ( 31-й день) й до 28.01.2020 не відчужила корпоративні права « ОСОБА_3 », співзасновником якого вона була.

Таким чином, ОСОБА_1 виник обов`язок після призначення на посаду передати належні їй корпоративні права підприємства у порядку, встановленому законом, упродовж періоду з 00 год. 00 хв. 21.11.2017 (з дати призначення на посаду) до 23 год. 59 хв. 21.12.2017 (протягом 30 днів).

Поважні причини, щодо не передачі у встановлений Законом строк належних корпоративних прав підприємства ТзОВ "ЧЕРЕМОШ М.О." у ОСОБА_1 - відсутні.

Датою виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією відповідно до пункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»є 08.01.2020 року.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 статті 172-4 КУпАП, є Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області, розташована за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 131.

В судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 та її адвокат Васів Ю.М. вину у вчиненому заперечували, з підстав зазначених в письмовому запереченні від 28.05.2020 року.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення прокурора та пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-4 КУпАП, оскільки, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до підпункту «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ч. 1 ст. 36 та п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону, входила до складу органу управління, а саме була керівником та співзасновником ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М ОСОБА_4 », чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема:

-даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення № 138 від 05.03.2020 р.;

-

-копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік ОСОБА_1 ;

-копією декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік ОСОБА_1 ;

-копією наказу №75-к від 17.11.2017 Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області;

-копією наказу №68-к від 19.11.2018 Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області;

-інформацією з Головного управління ДПС України у Львівській області;

-інформацією державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо належності корпоративних прав підприємства ( а.с.38);

-посадовою інструкцією (а.с.57).

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 05.03.2020 року зазначено, що датою виявлення даного правопорушення є дата складення протоколу уповноваженою особою про виявлення факту правопорушення, тобто 05.03.2020.

Такі міркування вважаю помилковими, з огляду на наступне. Днем виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП, слід вважати день, коли уповноважений орган об`єктивно мав можливість поза усяким сумнівом виявити ознаки правопорушення в діях особи, здійснюючи в розумні строки перевірку отриманої інформації щодо особи, відносно якої здійснюється така перевірка. З матеріалів справи вбачається. Листом СБУ у Львівській області від 08.01.2020 №62/14/3-16 скеровано повідомлення начальнику УСР ГУ НП у Львівській області, полковнику поліції Рибіцькому Р.А. щодо здійснення перевірки гр. ОСОБА_1 на предмет порушення антикорупційного законодавства України (а.с.11), вказаний лист адресатом отримано в цей же день.

Отже, починаючи з зазначеної дати уповноважений орган мав об`єктивну можливість зібрати відповідні докази та скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення, і саме з цієї дати, на думку судді, слід рахувати початок строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією.

З приводу доводів прокурора щодо необхідності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки станом на день розгляду справи не закінчився шестимісячний строк встановлений ст.38 КУпАП, слід зазначити наступне.

До 19 квітня 2020 року в ч. 3 ст. 38 КУпАП, яка встановлювала строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією було зазначено, що адміністративні стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

19 вересня 2019 було прийнято Закон № 114-IX.

Цим Законом було змінено ч.3 ст.38 КУпАП і визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч. 4 ст. 38 КУпАП вважаю за необхідне зазначити таке.

Питання дії закону про відповідальність за адміністративні правопорушення врегульоване ст. 8 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Часом вчинення адміністративного правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про адміністративну відповідальність дії або бездіяльності.

За загальним правилом, закон про адміністративну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про адміністративну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Статтею 8 КУпАП визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про адміністративну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КУпАП, закон про адміністративну відповідальність змінювався, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує відповідальність за адміністративне правопорушення або пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Порядок застосування строків накладення адміністративного стягнення передбачений ст. 38 КУпАП і знаходиться саме в розділі І Загальні положення КУпАП, під назвою «Накладення адміністративного стягнення», а не в розділі "Провадження в справах про адміністративні правопорушення".

Відповідно до ч.3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Такий же порядок здійснення провадження розміщений в розділі ІV КУпАП під назвою «ПРОВАДЖЕННЯ В СПРАВАХ ПРО АДМІНІСТРАТИВНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ» і розпочинається зі ст.245 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що порядок здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення про який йдеться в ч.3 ст.8 КУпАП (тобто процесуальні норми розгляду даної адміністративної справи) стосується норм КУпАП, які передбачені у відповідному розділі ІV КУпАП під назвою «ПРОВАДЖЕННЯ В СПРАВАХ ПРО АДМІНІСТРАТИВНІ ПРАВОПОРУШЕННЯ» і розпочинається зі ст.245 КУпАП і жодним чином не стосуються загальних положень, які серед іншого передбачають порядок застосування адміністративних стягнень.

Норма ч. 4 ст.38 КУпАП про строк накладення адміністративного стягнення є нормою матеріального права КУпАП, а не процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення адміністративних стягнень, що в свою чергу є одним з елементів адміністративно-правових інститутів КУпАП передбачених у розділі І Загальні положення.

Відтак приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки від зазначеного моменту виявлення проступку (15.01.2020 р.) до дня розгляду справи суддею минуло більше трьох місяців.

При цьому, застосування п. 7 ст.247КУпАП - закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та 16.04.2019 у справі № 927/623/18).

Характеризуючі дані, які ОСОБА_1 просить врахувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, враховуються при призначенні судом покарання. В даному випадку покарання не призначається з підстав зазначених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172-6,283-285,287-289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ю.С.Марків