Справа № 308/3360/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення 33/4806/152/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 05. 2018.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 150 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №6 від 28. 02. 2018 та постанови судді від 31. 05. 2018 вбачається, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження за АСВП № 6722661 з примусового виконання виконавчого листа по № 2-539/08, виданого 26. 02. 2008 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з 06. 11. 2007 і до досягнення повноліття.

21. 03. 2008 було відкрито виконавче провадження ВП № 6722661 з примусового виконання даного виконавчого документу.

Згідно розрахунку державного виконавця від 02. 03. 2018, заборгованість станом на 01. 03. 2018 становить 61 741,45 грн., яка сукупно перевищує суму платежів (аліментів) за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови судді від 31. 05. 2018 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП. Вказує на те, що всупереч ст. 256 КУпАП в основу складання протоколу про адміністративне правопорушення покладено заборгованість за весь період стягнення аліментів, а не з моменту дії ст. 183-1 КУпАП, який набув чинності 06. 02. 2018 та не має зворотньої дії в часі. Розрахунок заборгованості не містить розмежування заборгованості, яка виникла до вступу в дію

-2-

ст.183-1 КУпАП, і яка виникла після вступу. У зв`язку з чим, період несплати аліментів до вступу в дію вказаної норми КУпАП, не може братися до уваги при розрахунку сукупного розміру заборгованості по аліментам, період несплати аліментів до вступу в дію вказаної норми КУпАП, не може братися до уваги при розрахунку сукупного розміру заборгованості, як умови притягнення до відповідальності за вказаною нормою. При цьому звертає увагу і на те , що про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений не був, на даний час є працевлаштованим, що унеможливлює виконання ним суспільно корисних робіт.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12. 12. 2019 ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови судді місцевого суду.

Будучи належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа протии Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процессу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримані.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП, суддя місцевого суду, не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог ст. 256 КУпАП, та виходив з того, що ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа №2-539/08, виданого 26. 02. 2008 Ужгородським міськрайонним судом, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання і станом на 01. 03. 2018 складає 61 741 грн. 45 коп..

Однак висновок суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 за встановлених судом обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

-3-

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України № 2234-VІІІ від 07. 12. 2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів", який набрав чинності 06. 02. 2018.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів у ОСОБА_1 виникла ще до дати введення положень статті 183-1 КУпАП в дію, зокрема, згідно довідки-розрахунку № 6 від 02. 03. 2018 станом на 01. 02. 2014 загальна заборгованість по сплаті аліментів становила 37 416,75 грн., починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено наступні нарахування заборгованості по аліментах, а суддею місцевого суду її загальний розмір станом на березень місяць 2018 року визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутній розрахунок заборгованості до січня 2014 року, оскільки державним виконавцем зазначено лише про такий борг у загальній сумі 37 416,75 грн., а також не зазначено періоду виникнення заборгованості. При цьому розрахунок заборгованості по аліментах не містить розмежування заборгованості, яка виникла до вступу в дію ст.183-1 КУпАП, так і після вступу та є нечитабельним, на що місцевий суд також не звернув уваги.

-4-

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, приймаючи рішення в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду, всупереч вимогам ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, КУпАП, належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, розглянув справу без об`єктивного з`ясування фактичних обставин, не врахував положень закону про те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

При цьому апеляційний суд не вправі вирахувати заборгованість, яку має сплатити ОСОБА_1 на утримання дитини з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2 2234-VIII від 07. 12. 2017, а саме з 06. 02. 2018, оскільки це входить до компетенції особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, в порушення вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, із протоколу про адміністративне правопорушення №6 від 28. 03. 2018, складеного державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області не вбачається, в який період утворилась заборгованість по несплаті аліментів та за якою частиною статті 183-1 КУпАП, яка складається з трьох частин, ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності.

На вказані порушення суд першої інстанції увагу не звернув, та самостійно встановивши обставини, не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №6 від 28. 03. 2018, прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20. 09. 2016 у справі «Карелін протии Росії», відповідно до якого у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист і свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Таким чином, висновок суду не ґрунтується на зібраних матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яка до того ж розглянута з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, а сама постанова щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1КУпАП, є не вмотивованою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наведені обставини події, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, дають підстави стверджувати, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст.183-1КУпАП, а винність останнього у його вчиненні не знайшла свого підтвердження вказаними доказами у справі.

Таким чином постанова судді підлягає до скасування, а провадження в справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.

-5-

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31. 05. 2018 про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП скасувати, провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: