ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/209/20 Номер провадження 33/814/457/20Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника - адвоката Казакова О.А.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 06.03.2020 року, о 22.09 год., по вул.Врожайна, 13, Решетилівського Полтавської області, керував автомобілем „ВАЗ 2106", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що запис на носії інформації є сумнівного походження. Будь-які дані щодо технічного приладу, за допомогою якого проводилась відеофіксація адміністративного правопорушення, як і взагалі дані про застосування такого приладу, в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи відсутні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказані свідки також не були допитані під розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому, від керування транспортним засобом працівниками поліції не відсторонявся, як і не був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КпАП України.

Вислухавши захисника Казакова О.А. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на доказах, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Допитаний під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 факт вживання алкогольних напоїв заперечив. Вказав, що від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. Проїхати до медичного закладу відмовився за браком часу. Крім того, спеціальний технічний засіб у працівників поліції на місці був відсутній.

Однак, винуватість ОСОБА_4 повністю підтверджується такими доказами.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми на місці події.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі відображається момент руху автомобіля „ВАЗ 2106", д.н.з. НОМЕР_1 , та його подальша зупинка. Під час спілкування, працівники поліції виявили у водія транспортного засобу ОСОБА_4 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_4 в присутності двох свідків відмовився від проходження будь-якого огляду. При цьому, як вбачається із відео, ОСОБА_4 факт перебування в стані алкогольного сп`яніння не заперечував.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Доводи апелянта про те, що доданий до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом є неогрунтованими. Відео в повній мірі відображає обставини події, а тому підстав ставити його під сумнів також немає.

Крім того, згідно відеозапису, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були безпосередньо присутніми на місці події та засвідчили факт визнання ОСОБА_4 перебування в стані алкогольного сп`яніння та подальшу відмову від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі. Водночас, відсутність в матеріалах справи пояснень даних свідків та обставина, що вказані свідки безпосередньо в суді першої інстанції не допитувались, не спростовує висновків судді про винуватість ОСОБА_4 та не може слугувати підставою для скасування чи зміни прийнятого рішення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи відсторонявся правопорушник від керування автомобілем та чи притягався до адміністративно відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Тому твердження апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Відсутність в матеріалах справи направлення водія на медичний огляд не спростовує факт вчинення ОСОБА_4 , правопорушення, а навпаки, підтверджує той факт, що ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та до закладу охорони здоров`я не доставлявся.

Тому посилання про те, що ОСОБА_4 не вживав алкоголю та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а також допущення порушень в ході розгляду справи в суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Козельщинського районного суду Полтавської області від 29 квітня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська