Справа № 359/2377/20 Головуючий у суді І інстанції Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/2132/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ст. 122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

29 травня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 13.03.2020 року об11 годині 14 хвилинв м. Бориспіль Київської області по вул. Горбатюка 2, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «RANGE ROVER» д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою жезла регулювальника, не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі н.з. 4536 (на синьому фоні). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 грн., з перерахуванням суми штрафу в дохід держави; стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 20 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2020 року, яке мотивовано тим, що апелянт не повідомлявся про судовий розгляд, який відбувся в Бориспільському міськрайонному суді Київської області 31.03.2020 року, а копію оскаржуваної постанови отримав 15.04.2020 року наручно.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 31.03.2020 року, а апеляційна скарга була направлена засобами поштового зв`язку до суду 17.04.2020 року, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

Так, відповідно до наявних матеріалів справи ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом проставляння свого підпису у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 293472 від 13.03.2020 у графі «Громадянину роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 31.03.2020 року об 11 годині 00 хвилин в Бориспільському міськрайонному суді» /а. с. 2/. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Таким чином, ОСОБА_1 , починаючи моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто з 13.03.2020 року було відомо, на коли призначено розгляд справи щодо нього, однак до суду в зазначений час він не з`явився та не вжив жодних заходів для того, аби дізнатися про результати її розгляду.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності).

Посилання апелянта на автоматичне продовження строків не може бути взято до уваги, оскільки Закон України від 30.03.2020 року №540-ІХ не містить положень, які стосуються КУпАП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об`єктивних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не наведено аргументів його поновлення, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2020 року, а апеляційну скаргу, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Суддя О.М. Капічон