Справа №591/1415/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільов О.В.
Номер провадження 33/816/200/20 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Афанасієва Р.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з уточненнями до неї на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у зв`язку із тим, що він 25 лютого 2020 року о 23-33 год. в м. Суми, по вул. Харківській, поблизу буд. 46 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (стійкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода), після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків із застосуванням приладу газоаналізатор алкотестер «Драгер», показник 1,57 проміле, з результатом не погодився, від проходження огляду на сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та призначити новий розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що при винесенні оскаржуваної постанови судом було допущено порушення вимог міжнародного права та законодавства України. Так, ОСОБА_1 посилається на те, що судом не було направлено повістку про його виклик до суду для розгляду даного провадження та вважає, що виклик особи до суду шляхом зазначення місця та дати проведення судового розгляду у протоколі про адміністративне правопорушення чинним законодавством не передбачено, а оскільки у протоколі не вказані прізвище судді та кабінет, де розглядатиметься справа, номер самої справи, то особа вважається не поінформованою про час та місце розгляду справи.

Також апелянт посилається на те, що накладаючи на нього стягнення, суд не врахував дані про особу порушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність, оскільки така інформація взагалі відсутня у матеріалах провадження.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , ухваливши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, суд порушив його право на захист, право на професійну правничу допомогу та інші процесуальні права. Вважає такі порушення істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для його скасування.

Крім того, в уточнених апеляційних вимогах ОСОБА_1 ставить питання про закриття даного провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що він, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського відмовився пройти у закладі охорони здоров`я в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов достатніх фактичних даних, які б дозволили спростувати достовірність та належність доказів, наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновки судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 5407 від 25.02.2020 (а.с.1), висновком приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.57% проміле (а.с.3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1,57% проміле, з результатом не погодився, в подальшому водієві було запропоновано прослідувати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на що водій відмовився, також, в їх присутності, водія було ознайомлено із змістом протоколу та місцем, часом і датою розгляду справи (а.с.5-6); відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 керував транспортним засобом та у присутності свідків після незгоди з результатами приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1,57% проміле, відмовився прослідувати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з того, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення відносно апелянта повністю відповідає вимогам додатку № 1 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом МВС від 07.11.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 10.11.2015 року №1408/27853, які й повинні застосовуватись при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, вчинене у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, додаток № цієї Інструкції містить посилання на роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.269 КУпАП, а також інформацію щодо дати, часу та місця розгляду даної справи.

До того ж, 28 лютого 2020 року Управлінням патрульної поліції в Сумській області на адресу ОСОБА_1 була направлена копія складеного відносно нього протоколу та повідомлено про місце, дату та час розгляду справи за цим протоколом (а.с.2).

Таким чином, особа, що притягається до адміністративної відповідальності у передбаченим чинним законодавством спосіб та відповідно до вимог зазначеної вище Інструкції була повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно неї.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини у справі «Смірнов проти України» зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 був присутній разом із захисником Афанасієвим Р.В. та мав можливість заявляти клопотання, подавати докази на підтвердження обставин, які, на його думку, не були досліджені судом першої інстанції у зв`язку з його відсутністю у судовому засіданні, однак таким своїм правом не скористався.

Зокрема, не надано ним доказів і на обґрунтування його позиції з приводу того, що належним йому транспортним засобом керував не він, а інша особа, яка десь раптово зникла.

За таких обставин, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про обмеження чи порушення права ОСОБА_1 на захист у ході апеляційного перегляду встановлено не було.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що судом при визначенні стягнення ОСОБА_1 не були враховані дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання, оскільки при накладенні адміністративного стягнення суддя дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Що стосується доводів уточненої апеляційної скарги щодо необхідності закрити дане провадження у справі про адміністративне правопорушення за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, то вони є необґрунтованими.

Так, згідно з ч.2 ст. КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено ОСОБА_1 25 лютого 2020 року, а стягнення судом першої інстанції було на нього накладено 10 березня 2020 року, тобто в межах тримісячного строку, передбаченого законом.

Будь-яких інших істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному перегляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з уточненнями до неї без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.