Справа № 216/2586/20
Провадження 3/216/1442/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є адвокатом, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2020 року поліцейським взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Ушкаменком А.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 658368 стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно із цим протоколом 29 квітня 2020 року близько 11 години 21 хвилини ОСОБА_1 перебував у громадському місці, а саме в приміщенні Криворізького районного суду Дніпропетровської області, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект Миру, буд. № 5а, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив постанову КМУ № 255 від 02.04.2020 року, п. 2.1.а якої внесено зміни до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, та правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правили й норми, передбачені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та іншими актами законодавства, і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав і категорично заперечував факт вчинення інкримінованого йому правопорушення, посилаючись на таке. Вказану справу відносно нього було сфальсифіковано за замовленням керівника апарату Криворізького районного суду, розпорядження голови цього суду про особливий режим не відповідає закону та порушує права громадян, будь-якої заборони перебувати в громадських місцях без маски не існує, всі постанови Кабінету Міністрів України про карантин та обмеження є «фейковими», їх незаконність також підтверджується зверненням Пленуму Верховного Суду до Конституційного Суду України. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складався не за місцем начебто вчиненого порушення, а в іншому місці - на вулиці, відомості про свідків вносились до протоколу без їх безпосередньої присутності під час складання протоколу, жодних доказів на підтвердження вчинення ним вказаного правопорушення працівники патрульної поліції йому не надали, зокрема відео з боді-камер, тому всі докази в справі є недопустимими.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який є заступником керівника апарату Криворізького районного суду Дніпропетровської області, дав такі пояснення. Того дня, 29 квітня 2020 року, близько 13.00-14.00 год. до нього в кабінет зайшла старший секретар суду ОСОБА_3 і повідомила про групу осіб, які прийшли до суду без захисних масок, не реагують на відповідні зауваження про необхідність їх вдягнути та ведуть себе зухвало. Керівник апарату суду в той час був зайнятий у голови суду, тому з цими особами вийшов спілкуватися він. Запитавши в указаних осіб, що відбувається, останні почали нести якісь нісенітниці. Він повідомив тих осіб про наявність відповідного розпорядження голови суду, але реакція була неадекватна, тому був вимушений викликати працівників поліції, попередивши про це останніх, які не заперечували проти цього. Під час складання протоколу він особисто присутній не був і не бачив де він складався, оскільки перебував на робочому місці та виконував свої посадові обов`язки. Однак він надав працівниками поліції свої письмові пояснення, а згодом підписав складений ними протокол відносно ОСОБА_1 , попередньо переконавшись у відповідності викладених в ньому відомостей дійсним обставинам. Розпорядження голови суду про особливий режим роботи суду на той період існувало та було підписано, ознайомитись із ним можна було при вході до суду та на офіційному сайті суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка є старшим секретарем Криворізького районного суду Дніпропетровської області, дала такі пояснення. Того дня вона почула сильний галас у приміщенні суду, вийшла зі свого робочого кабінету та побачила групу людей без захисник масок, яким охоронець суду пояснював необхідність їх вдягнути, але вони не реагували й вели себе зухвало. Для врегулювання конфліктної ситуації вони пішла за керівником апарату суду, який на той час був зайнятий у голови суду, тому вона покликала його заступника ОСОБА_2 , після чого одразу пішла до свого робочого кабінету й більш нічого не бачила, хто викликав поліцію їй невідомо. Під час складання протоколу вона особисто присутня не була та не бачила де він складався, оскільки працювала. Однак вона надала працівниками поліції свої письмові пояснення, а згодом підписала складений ними протокол відносно ОСОБА_1 . З розпорядженням голови суду про особливий режим роботи суду можна було ознайомитись при вході до суду та на офіційному сайті суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам і наданим учасниками судового засідання поясненням, приходжу до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, норма статті 44-3 КУпАП є банкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст банкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті правопорушення відповідно до нормативно-правового акта, яким встановлюються певні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Однак указаний протокол про адміністративне правопорушення містить некоректні (наведені вище) посилання на відповідні нормативно-правовий акт і конкретну норму цього акту, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , оскільки за наведених у протоколі обставин дії останнього відповідають ознакам порушення - підпункту 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із відповідними змінами; у редакції, чинній на час вчинення інкримінованого правопорушення), згідно з яким з 6 квітня 2020 року до 11 травня 2020 року заборонено перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Разом з тим статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.

Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведених положень закону дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення має відповідати встановленим до нього вимогам закону, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адімністративне правопорушення та надання відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка уповноважена на оформлення матеріалів справи про адміністратвне правопорушення.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Із досліджених матеріалів справи встановлено, що на підтвердження події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні до суду направлено такі матеріали: протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 658368 від 29 квітня 2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також копію рапорту інспектора патрульної поліції Мартиненка Е.Л. від 29 квітня 2020 року.

Надаючи об`єктивну оцінку зібраним у справі та наданим у розпорядження суду доказам, зважаю на таке.

Щодо вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що складений уповноваженою посадовою особою протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім доказом учинення особою такого правопорушення за відсутності інших належних і допустимих доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини (засвідчують відповідні події та узгоджуються між собою), достовірність і достатність яких у своїй сукупності дають підстави для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

При цьому в даній справі відповідний протокол містить некоректні, як установлено вище, посилання на нормативно-правовий акт і норму цього акту, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 .

Разом з тим доводи ОСОБА_1 щодо складання протоколу в іншому місці (поруч із будівлею суду), ніж місце вчинення інкримінованого правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки положеннями КУпАП, у тому числі й статтею 254 цього Кодексу, не забороняється складання протоколу в іншому місці у разі неможливості складення його безпосередньо на місці вчинення правопорушення. При цьому наведені останнім аргументи відносно актуальної практики та правових висновків Верховного Суду з указаного питання є неспроможними, оскільки стосуються інших обставин.

Водночас, стосовно пояснень свідків слід зауважити, що свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовилися заповнювати й підписувати письмове попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову від давання показань, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України, мотивуючи це відсутністю відповідних вимог і обов`язків свідків за положеннями КУпАП.

Отже, наведені вище обставини ставлять під сумнів повноту й достовірність пояснень цих свідків щодо суті та дійсних обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, внаслідок чого оцінюються критично та не можуть бути визнані допустимими доказами в підтвердження його вини.

За таких обставин наявні в справі письмові пояснення вказаних свідків також не можуть бути визнані беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення.

При цьому необхідно звернути увагу на цінність пояснень зазначених свідків, які були безпосередніми очевидцями інкримінованих ОСОБА_1 подій, тому їхні пояснення є найвагомішими доказами із наявних у даній справі.

Разом з тим із незавіреної належним чином копії рапорту інспектора патрульної поліції Мартиненка Е.Л. випливає, що 29 квітня 2020 року приблизно об 11.07 год. на службовий планшет екіпажу № 301 було отримано виклик «Конфлікт» за адресою - просп. Миру, буд. 5а. Прибувши за цією адресою, в приміщенні Криворізького районного суду працівники патрульної поліції виявили групу осіб, які перебували без захисник масок, на зауваження вдягнути такі засоби захисту останні відреагували відмовою та вийшли з приміщення суду. Водночас на громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було складено протоколи за ст. 44-3 КУпАП за порушення п. 2.1.а постанови КМУ № 255 від 02.04.2020 року, якою було внесено зміни до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

При цьому окремої уваги заслуговує той факт, що наявний у справі рапорт не містить будь-якого обґрунтування такого вибору поліцейських у конкретній ситуації - притягнення до адміністративної відповідальності саме цих двох осіб із виявленої ними групи «порушників», чисельність яких за матеріалами не встановлена, і відповідно - не притягнення решти осіб із такої групи до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що неодноразові (4) виклики до суду з метою з`ясування дійсних обставин тих подій працівники патрульної поліції проігнорували та в судове засідання не з`явились, будучі завчасно повідомленими про необхідність їхньої явки та безпосереднього підтвердження достовірності зазначених у протоколі обставин і пояснення мотивів своєї поведінки, що, в свою чергу, також викликає обґрунтовані сумніви в об`єктивності та повноті їхніх дій при оформленні відповідних матеріалів.

Водночас будь-яких інших безсумнівних доказів, а також документів і матеріалів, що містять інформацію про адміністративне правопорушення та підтверджують викладені в протоколі обставини, матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на наведене вище, приходжу до висновку про відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних, достатніх, беззастережних і переконливих доказів на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню в цій справі.

Разом з тим за змістом статей 217, 279, 280 КУпАП суддя як посадова особа, уповноважена на розгляд справ про адміністративні правопорушення (ст. ст. 213, 221 КУпАП), може розглядати відповідну справу лише в межах тих обставин, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих йому повноважень.

Тобто суддя не вправі самостійно вносити доповнення чи зміни до протоколу про адміністративне правопорушення, а також витребовувати додаткові докази в справі, оскільки це є недопустимим, буде свідчити про необ`єктивність і упередженість судді при розгляді справи та порушення права на захист і рівність сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого, зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до вимог статей 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на наведене застосування уповноваженими на те органами (посадовими особами) заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції та в точній відповідності з законом, тому правова кваліфікація дій особи як правопорушника за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності з накладенням певного стягнення за це без відповідної належної доказової бази є грубим порушенням вимог закону.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчить про недоведеність наявними в ній матеріалами об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вони оформлені в такий спосіб, який викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому за вказаних фактичних даних дійти беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення також неможливо, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання та оформлення яких покладається на працівників поліції, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи все наведене вище, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 44-3, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Онопченко