Справа №468/801/20-п
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується, що 08.06.2020 року близько 09.00 год. в АДРЕСА_2 , він вчинив домашнє насильство, а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою сестрі своєї дружини ОСОБА_2 , що не завдало фізичного болю та не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої особи.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді свою пояснив, що дійсно 08.06.2020 року в нього виникла сварка з ОСОБА_2 , оскільки остання мала негативний вплив на його дочку. При цьому зазначив, що ОСОБА_2 не є йому родичкою та не проживає з ним однією сім`єю. ОСОБА_2 є сестрою його співмешканки та проживає окремо від нього й він не підтримує з нею жодних відносин, які б мали характер сімейних.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (заяву ОСОБА_2 ; пояснення ОСОБА_1 ), суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення не підтверджується сукупністю доказів, та не спростовує доводів ОСОБА_1 , а, отже, не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження по справі.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є бланкетною нормою та передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

При цьому спеціальним нормативним актом, який визначає поняття домашнього насильства, встановлює перелік суб`єктів, які підпадають під його дію, та регулює відносини щодо запобігання та протидію домашньому насильству, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на: подружжя, колишнє подружжя, осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхніх батьків та дітей.

Комплексний аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що ключовим фактором, який дає підстави кваліфікувати певні протиправні діяння, вчинені однією особою стосовно іншої, саме як домашнє насильство, є факт обов`язкового існування між такими особами саме сімейних відносин, які існують на момент вчинення протиправних діянь або існували раніше.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №522/25049/16-ц проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків.

Крім того, згідно з постановою Верховного Суду від 10.10.2019 року №748/897/18 пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Також відповідно до усталеної практики, яка склалася в судочинстві, ключовою ознакою, яка дає підстави вважати існування між чоловіком та жінкою саме сімейних відносин є те, що такі жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, лише за таких умов такі чоловік та жінка набувають взаємних прав та обов`язків, характерних для шлюбних, сімейних відносин з врахуванням закріпленої в Сімейному кодексі України одношлюбності.

Натомість в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , які жодним чином не спростовані матеріалами справи, встановлено, що між ОСОБА_2 , відносно якої, на думку поліцейського, було вчинено домашнє насильство ОСОБА_1 , та останнім ніколи не існувало відносин, характерних для сімейних саме в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України, оскільки вони ніколи не проживали та на даний час не проживають однією сім`єю, вони не були пов`язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов`язків, також в матеріалах справи немає доказів того що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 входять до кола осіб, визначених ч.2-3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 взагалі не підтримують жодних відносин між собою, що підтверджується змістом протоколу та письмовими поясненнями про те, що вказані особи мають різне місце проживання.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не має будь-яких родинних зв`язків із ОСОБА_1 , оскільки останній не є чоловіком сестри ОСОБА_2 , а лише співмешкає з сестрою потерпілої без реєстрації шлюбу.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як в минулому, так і в даний час відсутні будь-які сімейні відносини, тому вказане свідчить на відсутність передбачених законом підстав відносити вчинені кимось із вказаних осіб відносно один одного певних протиправних діянь, які містять ознаки діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, саме до домашнього насильства.

За таких обставин, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

На підставі викладеного та ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, керуючись ст.ст. 247,252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч.1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: