Справа № 565/1013/20
Провадження № 3/565/792/20
Справа № 565/1014/20
Провадження № 3/565/793/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі судді Незнамової І.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого слюсарем ВП «Рівненська АЕС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ч.2 ст.1732 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , з 04 травня 2020 року по 04 серпня 2020 року, самовільно, без відповідного рішення суду або органу опіки та піклування, всупереч волі другого з батьків матері ОСОБА_2 , визначив місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окремо від матері.

Окрім цього, ОСОБА_1 , у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, не надав дозволу на оздоровлення малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, по путівці, яку отримала матір ОСОБА_2 за місцем роботи.

ОСОБА_1 , з 05 червня 2020 року по 04 серпня 2020 року, самовільно, без відповідного рішення суду або органу опіки та піклування, всупереч волі другого з батьків матері ОСОБА_2 , визначив місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , окремо від матері.

Окрім цього, ОСОБА_1 , у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, не надав дозволу на оздоровлення малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, по путівці, яку отримала матір ОСОБА_2 за місцем роботи.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї умисні дії психологічного характеру, які є адміністративними правопорушеннями, передбаченими ч.2 ст.1732 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який на даний час розірваний. Від спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_2 , у них народилися діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У травні 2020 року з ним виявила бажання проживати малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в червні 2020 року малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спочатку він з дітьми проживав у квартирі АДРЕСА_3 , пізніше перевіз дітей до с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, де проживає його матір та сестра. Також пояснив, що у зв`язку з тим, що рішення відмовитися від відпочинку в санаторії «Надія», який знаходиться в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, діти приймали самостійно, так як минулого року вони вже відпочивали в одному із санаторіїв с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, і їм не сподобалося харчування, він не надав дозволу матері дітей на їх відпочинок. ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно визначив місце проживання дітей самостійно, без дозволу матері ОСОБА_1 , однак за бажанням дітей, також підтвердив, що повернув дітей матері в кінці серпня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який на даний час розірваний. Від спільного проживання у шлюбі з ОСОБА_1 , у них народилися діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У травні 2020 року ОСОБА_1 самовільно забрав малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в червні 2020 року забрав малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спочатку малолітні діти з батьком проживали у квартирі АДРЕСА_3 , а пізніше ОСОБА_1 перевіз дітей у с.Сопачів, Володимирецького району, Рівненської області, за місцем проживання матері останнього. Зауважила, що ОСОБА_1 забрав дітей самовільно, без її дозволу і навіть не поставив її до відома. В період, коли діти знаходилися за місцем проживання матері ОСОБА_1 , вона можливості спілкуватися з дітьми не мала, оскільки матір та сестра останнього не допускали її до дітей. Коли вона приїжджала в с.Сопачів, для того, щоб побачити дітей та передати їм гостинці, то останні не випускали дітей з будинку і ображали її непристойними словами. Дітей їй показували лише після того, як вона викликала поліцію і службу у справах дітей. У липні 2020 року вона взяла відпустку за місцем роботи та отримала від Профспілкового комітету ВП «Рівненська АЕС» путівки на оздоровлення у санаторій «Надія», який знаходиться у с.Коблеве Березанського району Миколаївської області. У зв`язку з цим, 21 липня 2020 року вона поїхала до місця проживання матері ОСОБА_1 , для того, щоб забрати дітей та відвезти їх на відпочинок на море, однак їй на заваді стала сестра колишнього чоловіка, яка зачинила дітей у будинку, стала на вхідних дверях, не пускаючи її до дітей. Пізніше до будинку прийшла матір ОСОБА_1 і вони вдвох виштовхали її з двору будинку. Після цього вона телефонувала ОСОБА_1 з проханням відпустити дітей на відпочинок, однак той їй відмовив. Окрім цього ОСОБА_2 вказала, що у період перебування її у відпустці, вона хотіла вакцинувати дітей, полікувати їм зуби, але ОСОБА_1 також дозволу на це не надавав. Звернула увагу на те, що дочка ОСОБА_6 , за період перебування з батьком, не здала жодної роботи з предмету «Я досліджую світ», яку вона повинна була виконати, перебуваючи на дистанційному навчанні. ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 повернув їй дітей лише в кінці серпня 2020 року, оскільки у вирішення зазначеного конфлікту втрутилися служба у справах дітей та поліція.

У судовому засіданні представник Служби у справах дітей ОСОБА_7 суду показала, що вона працює в Службі у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області. В середині травня 2020 року до них звернулася ОСОБА_2 із заявою про те, що ОСОБА_1 самовільно, без її відома, забрав їхню спільну малолітню дочку ОСОБА_8 і відмовляється повертати її додому. На підставі зазначеної заяви, Служба у справах дітей розпочала перевірку щодо обставин, вказаних у заяві. Вона особисто спілкувалася із ОСОБА_1 , просила надати пояснення, повідомити місце знаходження дитини та показати їй дитину. На її вимоги, ОСОБА_1 дитину відмовився показувати, при цьому лише пояснив, що дочка ОСОБА_6 боїться матері, тому і вирішила проживати із ним. Після цього Службою у справах дітей проводилася перевірка житлових умов подружжя ОСОБА_9 , зокрема робилося обстеження квартири АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_2 з дітьми. Було встановлено, що вказана квартира належить ОСОБА_2 . В квартирі вона спілкувалася з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти були контактні, нічого не боялися, мали всі належні умови для проживання, навчання і відпочинку. Коли комісія знаходилася у квартирі, в той час у двері постукав ОСОБА_1 , діти, дізнавшись, що то прийшов батько, злякалися та пішли в іншу кімнату. У червні 2020 року ОСОБА_1 також забрав від матері сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дітей ОСОБА_1 перевіз у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, в будинок своєї матері. ОСОБА_1 всіляко чинив перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні із дітьми і коли ОСОБА_2 отримала путівки на оздоровлення дітей, ОСОБА_1 відмовився надавати дітей матері для оздоровлення. З цього приводу служба у справах дітей викликала ОСОБА_1 , при розмові останній їм повідомляв, що в с.Коблево Березанського району Миколаївської області поганий відпочинок, тому він не надає дозволу на оздоровлення дітей. Звернула увагу на те, що одного разу ОСОБА_2 прийшла у Службу із синцями на тілі. На їх запитання, остання повідомила, що синці отримала під час суперечки з свекрухою та сестрою колишнього чоловіка, коли приїздила до дітей. Також вона із іншими працівниками Служби у справах дітей, разом із ОСОБА_2 , їздили за місцем знаходження дітей с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, де намагалися вияснити умови проживання дітей, їй вдалося поспілкуватися із дітьми, однак вона зауважила, що діти змінилися, не йшли на контакт, тобто це вже були психологічно «затравлені» діти. При цьому матір ОСОБА_1 ображала ОСОБА_2 , а сестра ОСОБА_1 кричала, що дітей вони не віддадуть. Окрім цього Служба у справах дітей намагалася організувати зустріч батьків, однак ОСОБА_1 від зустрічі відмовився. 28 липня 2020 року рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради був визначений спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак не зважаючи на зазначене рішення, ОСОБА_1 повернув дітей лише в кінці серпня 2020 року.

У судовому засіданні представник Вараського ВП Мельник З.М. суду показала, що вона працює старшим інспектором ювенальної превенції Вараського ВП ГУНП в Рівненській області. При цьому ОСОБА_10 повністю підтвердила всі викладені нею обставини у протоколах про адміністративні правопорушення та зауважила, що вона особисто спілкувалася із ОСОБА_1 з приводу самовільного, одноособового визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з приводу не надання дітей матері для відпочинку та оздоровлення на морі. ОСОБА_1 у розмові в категоричній формі відмовився надати дітей матері для оздоровлення та пояснив, що діти не бажають їхати на відпочинок. Тоді вона попросила ОСОБА_1 привезти дітей до Служби у справах дітей для того, щоб останні підтвердили свою відмову від відпочинку, однак ОСОБА_1 відмовився привозити дітей і нікого не допустив до розмови із дітьми. Після цього нею були складені протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 .

У судовому засіданні була допитана ОСОБА_11 , яка працює психологом. ОСОБА_12 суду показала, що при обстеженні психологічного стану дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нею було встановлено, що останні перебувають у жахливому психологічному стані. У дочки ОСОБА_13 є страх за маму, тата і ситуацію, яка сталася в сім`ї. Остання прийняла вину на себе, їй не вистачає любові, вона боїться тата та шкодує маму. Дочка ОСОБА_6 більш стресостійка. У дітей прослідковується висока тривожність. ОСОБА_14 , хоч і маленький хлопчик, однак вже виявляє почуття якоїсь незрозумілої для нього провини. Вона детально вивчила ситуацію, яка сталася у сім`ї ОСОБА_9 , і дійшла висновку, що з того періоду, коли дітей було вилучено з комфортних умов проживання і поселено в іншу сім`ю, діти отримали сильний стрес. У зв`язку з цим, діти стали мовчазними. Зауважила, що в даному випадку ОСОБА_1 на дітей чинився психологічний вплив, мала місце маніпуляція дітьми. Виокремила, що у дітей помічене хвилювання, підвищена тривожність, внутрішнє напруження, зниження емоційного фону, замкнення, стишення голосу. Додала, що діти такого віку, як ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , не можуть самостійно визначати свої бажання щодо відпочинку чи оздоровлення. Підтвердила наявність психологічного тиску на дітей зі сторони батька ОСОБА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що на початку липня 2020 року ОСОБА_2 попросила її поїхати разом із нею у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, щоб відвідати дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_14 , яких самовільно забрав її чоловік із сім`ї. Коли вони приїхали за місцем проживанням дітей, то вона бачила, як матір ОСОБА_1 намагалася вдарити ОСОБА_2 сапою, не допускала її до дітей. Тоді ОСОБА_2 викликала поліцію, і лише по приїзду поліцейських, ОСОБА_2 вдалося зустрітися з дітьми. У її присутності ОСОБА_2 запитала у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи ті хочуть їхати на море, на що діти відповіли «так».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 . У травні 2020 року, коли вона приїхала з села до квартири АДРЕСА_3 , де вона проживає разом із сім`єю, то виявила, що у них знаходиться ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_17 . У розмові з ОСОБА_17 , племінниця їй говорила, що вона боїться матері. Згодом її брат забрав у ОСОБА_2 і сина ОСОБА_14 та відвіз дітей до баби у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. Зі слів дітей їй відомо, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не хотіли проживати із матір`ю. Свідок зауважила, що ОСОБА_1 проживає разом з її сім`єю у вищевказаній квартирі і самостійного житла не має. Вказала, що дітей, у період проживання в селі, доглядали баба і тітка останніх, так як ОСОБА_1 перебував на роботі. Також зі слів ОСОБА_18 та ОСОБА_14 їй відомо, що діти не хотіли їхати на море.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, законного представника малолітніх потерпілих, представника Служби у справах дітей, представника Вараського ВП, психолога та свідків, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.1732 КУпАП.

Підставами для такого висновку суду стало наступне.

Частина 1 ст.1732 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч.2 ст.1732 КУпАП, ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Із постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 травня 2020 року встановлено, що ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.

Копіями санаторних путівок, виданих Профспілковим комітетом «ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» підтверджується, що на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 видані путівки на оздоровлення у санаторій «Надія», який знаходиться у с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року.

З переписки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , долученої до матеріалів справи, встановлено, що дійсно ОСОБА_1 не отримував згоди у ОСОБА_2 на визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним, чинив перешкоди у побаченні та спілкуванні матері з малолітніми дітьми.

Вказана переписка ОСОБА_1 у судовому засіданні не спростована.

Також у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт самовільного, одноособового визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та факт своєї відмови надання дітей матері для оздоровлення в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, вказуючи, що лише виконував волю дітей.

Під час розгляду протоколів про адміністративне правопорушення здобуто достатньо доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.1732 КУпАП, які проявилися у самовільному, без відповідного рішення суду або органу опіки та піклування, всупереч волі другого з батьків матері ОСОБА_2 , визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , окремо від матері та, у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, не надання дозволу на оздоровлення малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області.

Також у судовому засіданні доведено, що вищевказаними протиправними діями ОСОБА_1 , малолітнім дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдано значної шкоди їх психологічному здоров`ю у дітей помічене хвилювання, підвищена тривожність, внутрішнє напруження, зниження емоційного фону, замкнення, стишення голосу.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та обставини вчинення правопорушення, суд вважає за необхідність призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі наведеного та керуючись ст.27, ч.2 ст.36, ч.2 ст.1732, ст.ст.221,283 КУпАП, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.1732 КУпАП і призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн, що підлягає стягненню у прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судового збору до Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Відповідно до ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати ОСОБА_1 штрафу пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, із ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Суддя І.М.Незнамова