Справа № 766/6211/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рєпін К.К., за участю захисника Яценко О.М. - адвоката Литвинова І.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин України, ідентифікаційний код не встановлено, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Згідно протоколу, 08.04.2020 року о 02:00 год., в м. Херсоні по вул. Ладичука, 50, водій ОСОБА_1 , керував т/з BMW X5 д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, знижена увага. Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій, у встановленому порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні захисник Яценко ОСОБА_2 - адвокат Литвинов І.В. заперечував проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебував, підстав для проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі не було, оскільки поліцейськими у присутності свідків не було встановлено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, що визначені в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція). Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки поспішав купити своїй дитині жарознижуючі ліки, про що вказував поліцейським.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні матеріали, які були досліджені у судовому засіданні:

- направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у яких зазначено, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

- відеофайл з нагрудного відеорегістратора поліцейських у якому зафіксовано обставини складання віносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією.

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 Інструкції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (перерахованих у п.3 Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці) (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак.

Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у виді: дуже розширених зіниць очей, які не реагують на світло, поліцейські не надали суду доказів, які б підтверджували наявність такої ознаки.

Так, у письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не вказано з якими саме ознаками наркотичного сп`яніння перебував ОСОБА_1 .

Крім того, як слідує з оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, поліцейські взагалі не зазначали про наявність у ОСОБА_1 конкретних ознак наркотичного сп`яніння, не вчиняли дій направлених на виявлення цих ознак.

Із вказаного відеозапису не можливо встановити наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Водночас, ізданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, логічно висловлює свої міркування, скоординований у своїх рухах.

У своїх письмових поясненнях, які додані поліцейськими до матеріалів справи, ОСОБА_1 зазначає, що він не знаходиться у стані наркотичного сп`яніння та не може проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поспішає купити своїй дитині жарознижуючі ліки.

У протоколі про адміністративне правопорушення у якості другої ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейський вказав на знижену увагу останнього.

Разом з тим, в Інструкції такої ознаки наркотичного сп`яніння, як знижена увага не передбачено.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

Таким чином, доказів наявності ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

СуддяРєпін К.К.