Справа № 466/1584/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної служби у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.02.2020р., серії ДПР18 № 418050, ОСОБА_1 , 17 лютого 2020р., о 13.50 год. , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», н.з. НОМЕР_1 по вул. Хвильового, 23 в м. Львові з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні заперечив та пояснив наступне. Так, він з товаришем ремонтували його транспортний засіб, після чого спробували проїхати невеликий відрізок дороги. За кермо сів колега, а він відповідно, в якості пасажира на переднє сидіння. Рухаючись по вул. Хвильового, 23 в м. Львові, товариш вчинив ДТП, після чого з місця події пішов, залишивши його одного. В цей час, потерпілий викликав працівників поліції, які склали відносно нього протоколи. ОСОБА_1 запевняє, що за кермом автомобіля не перебував, а явку свого колеги, який з його слів , керував автомобілем він не може забезпечити в судове засідання для дачі пояснень, оскільки немає з ним зв`язку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , з`ясувавши обставини справи, оцінивши представлені суду докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена та його дії за вказаної статтею кваліфіковані вірно.

Так, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 заперечив свою вину, зокрема в тому, що він керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та в подальшому відмовився від проходження тестування . Між тим, згідно наявних в матеріалах письмових пояснень, останній вказав, що саме він керував транспортним засобом та за його участі відбулось ДТП( а.с. 5). Твердження в ході судового розгляду про те, що він помилково не зазначив у власноручному поясненні про те, що їхав у транспортному засобі у якості пасажира, суд розцінює як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх інтересів, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Разом з тим, з оглянутого судом відеозапису нагрудних камер поліцейських вбачається, що при спілкуванні з правоохоронцями у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, і жодних осіб, які з його слів могли керувати автомобілем, на місці події не було.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків, а також вбачається з оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України").

Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці події та в медичному закладі, відповідно до встановленого законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами

ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до відповідальності та ступінь його вини, який будучи в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, грубо порушив Правила дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати ним транспортним засобом, а також стосується безпеки інших учасників дорожнього руху, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судовий збір з ОСОБА_1 не стягується, в силу п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки він являється учасником бойових дій, згідно посвідчення серії АА № 448116 від 24.04.2015р.

Керуючись ст.ст.9, 23, 33-35, 130, 245, 251, 252, 266, 280,283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, внесено подання прокурора до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя І. Є. Зима