Справа № 128/1006/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Саєнко О.Б., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВРВП ВВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

-за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

09.04.2020 о 13.45 годин в АДРЕСА_2 , на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», ОСОБА_1 розпивав алкогольні напої разом з громадянином ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим порушив п.2 ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211» та своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повторно не з`явився по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши наявні докази у справі, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП установлена таким належними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №197797 від 09.04.2020, з якого судом убачається дата, час і місце його складення; посада, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення ( а.с.2);

- рапортом дільничного інспектора, який повідомив, що під час відпрацювання Вінницького району було виявлено порушення правил щодо карантину людей, а саме було виявлено 4 людей в АДРЕСА_2 на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», які розпивали спиртні напої, в тому числі і громадянина ОСОБА_1 ( а.с.1);

- письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_1 , з яких убачається, що він не заперечує факту вживання алкогольних напоїв з іншими особами на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2 , однак в даних поясненнях він зазначив, що йому не було відомо про карантинні обмеження, які установлені на території України ( а.с.3);

- письмовими поясненням громадянки ОСОБА_5 , яка зазначила, що вона є власником магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», що в АДРЕСА_2 на території. Відомості, які зазначені в протоколі вона підтвердила та додаткового зазначила, що вона робила хлопцям зауваження щодо розпивання алкоголю в громадському місці та говорила їм про наслідки, однак вони не реагували на її зауваження (а.с.5);

- письмовими поясненнями громадянина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких убачається, що вони не заперечують факту вживання алкогольних напоїв з на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_2 в тому числі із ОСОБА_1 (а.с.6-7);

- фотокарткою, на якій зображені громадяни, в тому числі і ОСОБА_1 , які вживають алкогольні напої на території магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», в АДРЕСА_2 (а.с.10);

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211» на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин ( чинної на час виникнення правовідносин).

Відповідно до п.2 ч.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211» заборонено до 24 квітня 2020 з 6 квітня 2020 переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З огляду на вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 посадовою особою органу поліції вірно кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 обставини його вчинення, дані про його особу, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, суд дійшов до висновку про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст.44-3 КпАП України та про необхідність застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 40-1, 44-3, 284, 294 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) гривень у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір, що становить 420,40 гривень на розрахунковий рахунок: Одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код Банк: Казначейство України (ЕАП), Рахунок: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повна постанова складена 26.06.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко