Справа №461/8762/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали, що надійшли з Галицького ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №124076 від 04 листопада 2019 року, ОСОБА_1 , 04 листопада 2019 року, близько 11 години 30 хвилин, за адресою: м. Львів, вул. Шпитальна, 1 в магазині «Рукавичка», викрав товар, а саме: шоколад в кількості 6 шт., на загальну суму 119,52 грн.

Дані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч.2 ст.51 КУпАП, як повторне протягом року вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.51 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Розгляд даного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 неодноразово призначався судом, а саме: 15 листопада, 12 грудня 2019 року, 03, 31 січня, 21 лютого, 13 березня, 13 квітня, 12, 28 травня 2020 року. Однак, у судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не з`явилася. На адресу місця проживання ОСОБА_1 , яка вказана в протоколі, надсилалися рекомендовані поштові відправлення про час, дату та місце розгляду справи. Проте, до суду повернулися конверти із повідомленням з позначкою «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Іншого способу, окрім як поштовим відправленням, повідомити особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (телефонограмою, електронною поштою, тощо) КУпАП не передбачає.

Суд вжив вичерпних заходів для належного та вчасного повідомлення ОСОБА_1 в передбаченому КУпАП порядку. Тому з врахуванням положень ст.268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення повинен бути зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №124076 від 04 листопада 2019 року, дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.51 КУпАП, тобто за ознакою повторності. Однак, до матеріалів справи не долучено жодного доказу притягнення останнього протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП. Органом поліції до матеріалів справи додано заяву керуючого магазину «Рукавичка», довідку про вартість товару та рапорт.

Таким чином, в порушення норм ст. 251 КУпАП, суду не надано відомостей, які б підтверджували повторне вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, ОСОБА_1 .

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків та потерпілих правопорушення. При цьому вказано про заподіяння матеріальної шкоди у сумі 119,52 грн.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Зважаючи на те, що суд в силу наданих йому повноважень, не може самостійно розкривати зміст правопорушення і перекваліфіковувати інкриміноване особі правопорушення, яке ставиться їй у провину, та беручи до уваги те, що наявні недоліки протоколу не можуть бути усунені під час судового розгляду, підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 51 КУпАП - відсутні.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом .

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 51 КУпАП. Відтак, на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 247, 283, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко