Справа № 697/994/20
Провадження № 3/697/460/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2020 Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП України в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої економістом АТ «Ощадбанк», РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №258202 від 21.05.2020 ОСОБА_1 21.05.2020 не виконала батьківські обов`язки, а саме, 25.05.2020 близько 12.00 год., перебуваючи вдома з двох місячною дитиною, залишила старшого сина ОСОБА_2 вдома у бабусі, близько 12.00 год. бабуся, відійшовши по своїх справах, залишила гр. ОСОБА_2 самого в кімнаті, після чого дитина випила таблетки, які були у вільному доступу, чим ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.184 КУпАП не визнала, та пояснила, що дійсно 21.05.2020 перебуваючи вдома з двох місячною дитиною, залишила старшого сина ОСОБА_2 вдома у бабусі ОСОБА_4 , близько 12.00 год. їй зателефонували та повідомили, що бабуся на таксі повезла дитину до лікарні з підозрою на отруєння пігулкою, чи ковтнув він пігулку, чи ні, достовірно не відомо, але заходи по ліквідації негативних наслідків провести потрібно. Особисто своєї провини в даному випадку не визнає, так як була відсутня поряд з дитиною, за 3,5 роки життя сина бабуся завжди відповідально ставилася до своїх обов`язків по вихованню онука та слідкувала за дитиною, вважає, що син міг випити пігулку, осільки під час карантину регулярно вживав вітаміни. Вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з аналізу вказаних норм КУпАП при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, тощо), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушенння АПР18 №258202 від 21.05.2020 ОСОБА_1 21.05.2020 не виконала батьківські обов`язки, а саме, 25.05.2020 близько 12.00 год., перебуваючи вдома з двох місячною дитиною, залишила старшого сина ОСОБА_2 вдома у бабусі, близько 12.00 год. бабуся, відійшовши по своїх справах, залишила гр. ОСОБА_2 самого в кімнаті, після чого дитина випила таблетки, які були у вільному доступу, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП.

Згідно рапорту Канівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП В Черкаській області вбачається, що 21.05.2020 о 12.59 год на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що до приймального відділення Канівсьокої ЦРЛ доставлено ОСОБА_2 (Жито), Заявник : МАкій.

Результат відпрацювання: прибувши на місце виклику відносно мами ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.184 КУпАП.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_4 вбачається, що 25.05.2020 до неї по додому АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 привела онука ОСОБА_2 та залишила погледіти, близько 12.00 год. вона помітила, як її онук взяв у руки пігулки від тиску, та чи встиг він їх випити, вона не помітила, тому звернулася до Канівської ЦРЛ за допомогою.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме, ст. 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_2 , оскільки бабуся також має право прийнми участь у вихованні онука.

Між тим, відповідно до викладених у протоколі обставин, зазначено, що ухилення від виконання батьківських обов`язків полягає, що вона залишила дитину у бабусі, де дитина випила пігулку, яка була у вільному доступі, проте даний факт не підтвердився.

Крім цього, в протоколі не зазначено час його складання та час виявлення правопорушення.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Отже, самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, систематично ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Із вищевикладеного вбачається, що працівником венальної превенції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не належним чином розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії"("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення не підтверджена матеріалами справи, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7,9, ч.1 ст.184, п.1 ст.247, ст.280,282-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суду Черкаської області в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Канівського

міськрайонного суду підпис О. М. Льон