ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 Справа №607/5842/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Майки Максима Борисовича, розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , жителя АДРЕСА_1 , студента 4-го курсу Тернопільського національного економічного університету ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2020 року уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268082 , у якому зафіксовано, що ОСОБА_1 28 березня 2020 року, о 02 год. 50 хв., керував транспортним засобом Віто 109СДІ Меседес Бенз, р.н. НОМЕР_1 вулицею Ст. Будного у м. Тернополі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою Alkotest 6820 ARHS-0295, повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року, результат 0,97 ‰, в присутності двох свідків. Водій з результатом згідний. В медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння їхати відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268082 він автомобілем не керував, автомобіль не здійснював руху, перебував у нерухомому стані із увімкненим аварійним сигналом, ключів від автомобіля у нього не було, оскільки керував транспортним засобом ОСОБА_2 .

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав і його захисник адвокат Майка М. Б.

Заслухавши пояснення учасників, оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із вимогами частини 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Вимогами статті 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім протоколу, у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 КУпАП, із документів, котрі відповідно до статті 251 КУпАП можуть містити будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні виключно: результат продування ОСОБА_1 технічного приладу Alkotest 6820 ARHS-0295; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28 березня 2020 року; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2306060 від 28 березня 2020 року; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції ВО00007.

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів ОСОБА_1 та його захисника про те, що за обставин, описаних у протоколі, автомобілем він не керував, суддя вважає за необхідне зазначити таке.

Адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У адміністративних матеріалах відсутні докази того, що автомобіль, Віто 109СДІ Меседес Бенз, р.н. НОМЕР_1 вулицею Ст. Будного у м. Тернополі здійснював рух за описаних у протоколі серії ДПР18 № 268082 обставин, а ОСОБА_1 виконував функції його водія.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28 березня 2020 року, вбачається, що вони не бачили моменту керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, описаних у протоколі про адміністративне правопорушення , а були лише свідками проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Не зафіксовані вказані обставини і на відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників поліції. Відеофіксація розпочинається з моменту, коли працівники поліції ведуть бесіду з ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебувають біля автомобіля , із увімкненим аварійним сигналом.

Також такі пояснення ОСОБА_1 щодо заперечення факту керування автомобілем підтверджені у судовому засіданні свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Щодо копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2306060 від 28 березня 2020 року, то викладена у ній інформація, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, зазначених у протоколі, суд сприймає критично, оскільки ці документи складені самими працівниками поліції і не підтверджуються іншими доказами та заперечуються особою, щодо якої вони складені, оскаржені ним шляхом звернення до суду із позовною заявою, що викликає об`єктивний сумнів у їх відповідності реальним обставинам справи.

Отож, викладені у протоколі обставини, щодо керування ОСОБА_7 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не мають жодного доказового забезпечення та ним заперечуються.

Це породжує об`єктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_1 не виконував функцій водія автомобіля за обставин, описаних у протоколі, а отже висновки щодо результатів його медичного огляду на стан сп`яніння вважаються недійсними на підставі пункту 2 розділу І Інструкції та ст. 266 КУпАП , оскільки складені з порушенням їх вимог, котрі чітко вказують на те, що такий огляд може бути проведений лише щодо водія транспортного засобу.

За даних обставин суддя приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

За наведених обставин провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись частиною 1 статті 130, статтею 221, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 266, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка