Справа № 761/2402/20 Гол. в суді першої інст. - Мєлєшак О.В.
Провадження № 33/824/1327/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.

за участю:

особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - Халупка М.Ю.

потерпілого - ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Халупка М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 цього ж Кодексу, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 24.12.2019 рокуо 19 год. 15 хв. по вул. Чорновола в м. Києві керуючи автомобілем «Kia» д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, перестроюванні, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснила зіткнення з автобусом «Serta» д.р.н. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого будучи причетною до ДТП залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ОСОБА_1 порушила п.10.1, п. 13.1, п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за щопередбачена відповідальність ст.124, ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положень ст.36 цього ж Кодексу, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, адвокат Халупко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначає, що апелянт не згодний із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Суддя І-ї інстанції не взяв до уваги ті обставини, що схема ДТП оформлена з порушенням вимог Наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 року "Про затвердження Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі". Зокрема, на схемі не зазначено розташування світлофорів і дорожніх знаків та дорожня розмітка. Крім того, усі заміри ніби-то проведені та зазначені працівником поліції на схемі, взагалі сфальсифіковані, оскільки автобус "Setra" на вказане у схемі місце "події" на міст, де саме відбулося ДТП (зі слів водія автобуса), не повертався (підтверджується відеозаписами з камер спостереження), а від місця зупинки біля Центрального РАГС о 21 годині 50 хвилин прослідував по вулиці Борщагівській у напрямку Індустріального мосту.

Зазначає, що на відеозаписі з камер зовнішнього спостереження чітко зафіксовано, що автомобіль КІА та автобус дійсно знаходились на вказаному місці, однак всі проїхали, позначене на схемі "місце зіткнення", не зупиняючись, жоден із водіїв не виходив з авто для огляду чи з`ясування обставин події, знаки аварійної зупинки ні один з водіїв не вмикав.

Схема ДТП була складена вже після події в іншому місці, зі слів заявника, а заміри, вказані у схемі, не відповідають дійсності, оскільки водій автобуса на місце ДТП не повертався.

Вказує, що ОСОБА_1 в суді І-ї інстанції пояснила, що пошкодження автомобіля «Kia» д.р.н. НОМЕР_1 зафіксовані у протоколі огляду не були спричинені у ДТП, що мало місце 24.12.2019 року: пошкодження лакофарбового покриття бамперу автомобіля КІА (дві подряпини) не відповідають пошкодженням автобусу - мають різний характер їх спричинення та не відповідають за своїми розмірами і характером нанесення.

Стверджує, що посилання у протоколі на порушення ОСОБА_1 п.п.10.1. 13.1, 2.10 не ґрунтується на Законі, оскільки вказані пункти не відповідають дорожній ситуації.

Зазначає, що ОСОБА_1 не скоювала ДТП. В матеріалах справи відсутні докази, сукупність яких би свідчила про те, що саме водій ОСОБА_1 порушила ПДР України, оскільки обставини, а також характер механічних пошкоджень відображений у матеріалах ДТП, схемі ДТП суперечать даним щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, натомість повністю узгоджуються з показаннями водія автомобіля КІА, які є логічними, послідовними та не суперечать одне одному.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, потерпілого, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходжу до наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, зокрема:

- протоколамисерії ДПР18 № 533731 та №533730 від 17.01.2020 рокупро адміністративне равопорушення;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням механічних пошкоджень автобуса «Serta» д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджують механізм ДТП та її обставини, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення;

- письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які є аналогічними, послідовними, та повністю узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами у справі, а також в яких він підтвердив, що водій автомобіля «Kia» д.н.з. НОМЕР_1 після зіткнення з його транспортним засобом залишив місце ДТП;

- фотоілюстраціями механічних пошкоджень автомобіля «Kia» д.н.з. НОМЕР_1 , які містяться на диску DVD-R в матеріалах справи, і за своїм характером та механізмом утворення, відповідають обставинам ДТП, зафіксованим на схемі дорожньо-транспортної пригоди та у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 533731 від 17.01.2020 року;

- протоколом огляду транспортного засобу від 28.12.2019 року, яким зафіксовано наявність механічних пошкоджень у вигляді пошкодження лаково-фарбового покриття заднього правого крила та подряпини заднього бампера автомобіля «Kia» д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказані докази, на думку суду, є достатніми, належними, допустимими та беззаперечно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п. 10.1 та 13.1 ПДР України.

Приписами п. 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який розпочав рух, перестроювання або зміну напрямку руху, за безпеку дорожнього руху від початку до кінця маневру. При цьому не можна розраховувати на дії інших водіїв відносно попередження можливих наслідків в результаті виникнення небезпечних ситуацій. Більше того, необхідно враховувати. що відповідно до п.1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники дорожнього руху, виконують ці правила.

У відповідності до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її захисник зазначили, що вона не порушувала вимоги ПДР України, оскільки 24 грудня 2019 року не допускала жодних зіткнень з іншими транспортними засобами.

Інший водій ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що винуватицею ДТП, що мало місце 24.12.2019 о 19 год. 15 хв. по вул. Чорновола в м. Києві є саме ОСОБА_1 , оскільки остання здійснюючи маневр перестроювання, не переконалася у безпечності свого маневру, внаслідок чого і сталося ДТП. Він же зазначив, що саме автомобіль «Kia» д.р.н. НОМЕР_1 при виїзді на Повітрофлотський міст, зачепив його автобуст та не зупиняючись продовжив свій рух.

Апеляційний суд критично ставиться до твердження ОСОБА_1 про її невинуватістьу вчиненому, оскільки це суперечить об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Аналізуючи вищевикладене, а також враховуючи характер та механізм пошкоджень обох транспортних засобів, наявні у матеріалах справи належні та допустимі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що дії ОСОБА_1 , яка під час перестроювання не дотрималась безпечного бокового інтервалу та залишила місце ДТП, не відповідали вимогам ПДР України, а порушення нею п.10.1 та п.13.1 ПДР України знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростували правильність висновків судді про винуватість ОСОБА_1 у скоєному та накладення на неї адміністративного стягнення апеляційна скарга не містить.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах справи, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Порушень вимог закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Халупка М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного судум. Києва від 11 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко