Провадження № 33/4820/348/20
Справа № 678/295/17 Головуючий в 1-й інстанції Ходоровський І. Б.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мілашевського Максима Геннадійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , працюючого неофіційно будівельником,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп.

За постановою суду, 17 лютого 2017 року о 22 год. 40 хв. по вул. Леніна в с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області, навпроти магазину «Скорпіон», ОСОБА_1 керував автомобілем «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Непогоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, постанову суду першої інстанції незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що даного правопорушення не вчиняв, 17 лютого 2017 року не керував транспортним засобом, оскільки не вмів керувати та за кермом автомобіля взагалі не їздив, посвідчення водія не мав, тому протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом у справі.

Працівники поліції не вручили йому копію протоколу, чим позбавили його права на захист від пред`явленого обвинувачення.

Суд безпідставно взяв до уваги дані рапортів працівників поліції, оскільки такі не є доказом у справі, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні під час відмови від підписання протоколу, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, його не було відсторонено від керування транспортним засобом,

що свідчить про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Призначене покарання у виді позбавлення права керування є необґрунтованим, оскільки він таким правом наділений не був.

Крім того, суд порушив його право на захист, оскільки не повідомив про час і місце розгляду справи.

Довідка про виклик його в судове засідання в телефонному режимі є неналежним доказом його повідомлення, оскільки, наявна в ній інформація недостовірна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мілашевського М.Г. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції не в повній мірі.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певнувідповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовомуполі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 428504 від 18 лютого 2017 року, якими підтверджується, що 17 лютого 2017 року о 22 годині 40 хвилин в с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області по вул. Леніна, навпроти магазину «Скоріон» водій ОСОБА_1 керував автомобілем «LANOS» в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у Летичівській ЦРЛ, результат огляду 2,18%0 (а.с. 3);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 18 лютого 2017 року, якими підтверджується, що вказаної дати о 00 год. 20 хв. ОСОБА_1 , був направлений на огляд до Летичівської ЦРЛ, який проведено лікарем ОСОБА_4 та зроблено висновок, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 5);

- роздруківки приладу «Алконт-М», тест № 333, з яких вбачається, що особою, яку тестують, є ОСОБА_1 , результат тесту - 2,18%0 (а.с. 4);

- рапортів працівників поліції ОСОБА_5 М.С., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 18 лютого 2017 року, якими підтверджуються обставини зупинки автомобіля «Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 саме під керуванням ОСОБА_1 , наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема: різкий запах алкоголю з порожнини рота, змазана мова, хитка хода; його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, та згода на погодження такого у Летичівській ЦРЛ, де було встановлено факт алкогольного сп`яніння (а.с. 6-9).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Відповідно до викладеного доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в день означеної події він не перебував за кермом автомобіля «Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , є необгрунтрованими та спростовуються даними рапортів працівників поліції від 18 лютого 2017 року, якими підтверджується, що після зупинки автомобіля «Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , із дверей автомобіля, де розташоване кермо, вийшла особа, яка представилась ОСОБА_1 , 1993 року народження, жителем м. Хмельницький.

Що стосується рапортів працівників поліції, то слід зазначити наступне.

Так, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявні у матеріалах справи рапорти працівників поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 18 лютого 2017 року оформлені відповідно до вимог закону, підтверджують обставини події, тому такі є належними та допустимими доказами у справі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не вручили йому копію протоколу, чим позбавили його права на захист, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 428504 від 18 лютого 2017 року ОСОБА_1 відмовився отримувати його копію.

Разом з тим, у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від підпису у такому і від надання пояснень, про що останні розписались особисто.

Що стосується відсутності в матеріалах справи пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутні під час відмови від підписання протоколу, то слід зазначити, що вимогами закону не передбачено обов`язкову їх наявність.

Доводи апелянта щодо невідсторонення його від керування транспортним засобом, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки як вбачається із даних звороту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 428504 від 18 лютого 2017 року, останній під особистий підпис був попереджений про те, що подальший рух під його кермуванням заборонено (а.с. 1).

Твердження апелянта про порушення його права на захист через неповідомлення про час та місце розгляду справи, апеляційний суд також до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону про повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання на адресу за місцем його проживання, яка вказана у протоколі, а саме на АДРЕСА_3 . Райдужна, АДРЕСА_1 , м. АДРЕСА_1 , рекомендованих листів з повісткою про виклик. Однак, такі не було вручено ОСОБА_1 з незалежних від суду причин. Зокрема, на адресу суду повернулись конверти з відміткою «за межами міста» та «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14,16).

Натомість, даними довідки від 27 квітня 2017 року, складеної судовим розпорядником Летичівського районного суду Хмельницької області Хмарою Н.В. підтверджується, що ОСОБА_1 був повідомлений в телефонному режимі про дату та час судового засідання в Летичівському районному суді Хмельницької області о 12 годині 00 хвилин 05 травня 2017 року за номером телефону, зазначеним у протоколі працівником поліції за вказівкою апелянта.

Підстав вважати, що дана довідка є сфальсифікованою в апеляційного суду немає.

Отже, місцевим судом було вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в Летичівському районному суді Хмельницької області 05 травня 2017 року о 12 годині 00 хвилин.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, чого ОСОБА_1 не зробив.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

А тому, суд першої інстанції правильно, на виконання вимог ст. 277 КУпАП, з дотриманням строків розгляду даної справи, здійснив її судовий розгляд у відсутність ОСОБА_1 .

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції йому було надано можливість довести свою невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими, дозволеними законом, способами у присутності захисника.

Що стосується показань свідка ОСОБА_10 , то апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки, окрім того, що він є заінтересованою особою (перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 ), такі його покази не узгоджуються з іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема даними протоколу, рапортів працівників поліції.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про безпідставність накладення на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, виходячи з наступного.

Згідно ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Зі змісту цієї статті слідує, позбавлення спеціального права може застосовуватися лише у випадку надання громадянину такого права.

Як вбачається із відповіді голови ліквідаційної комісії регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області від 09 червня 2020 року № 31/22-2671, наданої на запит апеляційного суду, видачі посвідчення на право керування транспортним засобом ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Отже, оскільки останньому право керування транспортним засобом не надавалось, він і не може бути позбавлений такого.

Вказані обставини місцевий суд не перевірив, а отже при накладенні стягнення прийшов до безпідставного висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно п. 4 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 4 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині призначеного адміністративного стягнення ОСОБА_1 змінити.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.