ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/10281/20

Пров. №3/766/6086/20

22.10.2020 р. суддя Херсонського міського суду Херсонської області Бочко Ю.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянина України, працюючого директором Білозерського професійно-технічного училища № 6, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 275550 від 23.06.2020 року ОСОБА_1 будучи директором Білозерського професійно-технічного училища № 6 належним чином не виконує обов`язки по вихованню неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 12.06.2020 року самовільно залишив місце проживання ПТУ № 6 та займався бродяжництвом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив, що він згідно чинного законодавства він не є опікуном ОСОБА_2 , також зазначив, що неповнолітній страждає психічним захворюванням.

Приймаючи рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до п. 2.9 Правил опіки та піклування затверджених наказом Державного комітету у справах сім`ї та молоді, Міністерством освіти України, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.99р. Неповнолітніх, які досягли шістнадцяти років і залишилися без піклування батьків, органи опіки та піклування зобов`язані влаштувати на роботу або забезпечити навчання їх у школах, школах-інтернатах, професійно-технічних чи вищих навчальних закладах. Влаштування цих осіб на роботу або навчання не позбавляє органи опіки та піклування від подальшого опікування ними.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про освіту» Метою професійної (професійно-технічної) освіти є формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності і перспектив кар`єрного зростання впродовж життя.

Також частиною 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного СУДУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження хоча б одного із зазначених вище факторів.

Згідно довідки КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР ОСОБА_3 страдає на розумову відсталість в ступені легкої дебільності з розладами поведінки.

Вказане ніяк не узгоджується із вихованням оскільки Білозерське професійне-технічне училище № 6 не є ні спеціальним ні виховним навчальним закладом.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки вказані в протоколі підстави, не є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 221 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП - закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонського міського суду Херсонської області.

СуддяЮ. І. Бочко