Справа № 201/2555/20
Провадження № 3/201/1374/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14 лютого 2020 року о 14 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ», д/н НОМЕР_1 , під час руху по пр. Гагаріна в м. Дніпрі, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Телевізійна на сигнали світлофора, що забороняють рух (жовтий, червоний), внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував у зустрічному напрямку та повертав ліворуч. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 «ґ, е» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнав сам правопорушник.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Крім того, слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник, з`явившись до суду, наполягала на проведенні судового розгляду за відсутності її підзахисного ОСОБА_1 , який не оспорює фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно нього та визнав свою провину у скоєному порушенні.

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що, керуючи автомобілем «Ніссан», він рухався по пр. Гагаріна в м. Дніпрі зі сторони вул. Академіка Лазаряна у напрямку ринку «Нагорний» та зупинився на перехресті з вул. Телевізійна при зеленому сигналі світлофора, оскільки в зустрічному напрямку прямо рухався транспорт, а йому потрібно було повернути ліворуч. Після того як у зустрічному напрямку на лівій смузі зупинився транспорт, він впевнився, що по правій смузі назустріч також ніхто не рухається, а тому вважав, що розпочинає рух безпечно та став повертати ліворуч, однак несподівано відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ». Його оглядовості у зустрічному напрямку руху нічого не перешкоджало, навіть зупинившийся на лівій смузі транспорт, тобто дорогу у вказаному напрямку він міг бачити на відстані десь до 50 м.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: рапортом слідчого відділу поліції, яким зафіксовано виїзд на місце дорожньо-транспортної пригоди; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 лютого 2020 року зі схемою до нього, на якій зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, також у протоколі огляду зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, на якому зафіксовані обставини даної пригоди зіткнення між автомобілями «ЗАЗ» та «Ніссан»; медичною довідкою про стан здоров`я ОСОБА_1 ; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Вищевикладене повністю підтверджується долученим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, ракурс якої охоплює ділянку дороги, де відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «ЗАЗ» та «Ніссан». Так, з відтвореного відеозапису судом було встановлено, що відповідні дані зафіксовані на відео повністю зіставляються з фактичними обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також дозволяють безпосереднього пересвідчитися суду у зафіксованих в ньому відомостях, зокрема про те, що на регульованому перехресті пр. Гагаріна та вул. Телевізійна в м. Дніпрі водій автомобіля «Ніссан» починає здійснювати маневр повороту ліворуч та перетинає проїзну частину у зустрічному напрямку, в якому до перехрестя прямо наближається водій автомобіля «ЗАЗ», який не зупиняється перед світлофором на жовтий та червоний сигнали, що забороняють рух, внаслідок чого дії останнього призводять до наслідків, які настали.

Оцінюючи як доказ зазначений відеозапис обставин дорожньо-транспортної події потрібно звернути увагу, що його зміст повністю зіставляється з відомостями зафіксованими протоколом огляду місця ДТП від 14 лютого 2020 року зі схемою та фотознімками до нього, зокрема відносно місця зіткнення, дорожніх умов та обстановки на проїзній частині, а також взаємного розташування транспортних засобів після зіткнення, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, який відповідно доводить наявність порушень п. 8.7.3 «ґ, е» Правил дорожнього руху України в діях ОСОБА_1 .

Отже, слід вважати неприйнятними аргументи сторони захисту щодо того, що наслідки цієї пригоди настали в результаті спільних протиправних дій водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки під час перегляду відеозапису обставин дорожньо-транспортної пригоди було встановлено, що після зміни зеленого сигналу світлофора у напрямку руху водія ОСОБА_1 до моменту зіткнення транспортних засобів між собою на регульованому перехресті пройшло не менше декількох секунд, а отже водій ОСОБА_2 міг вважати, що розпочинає рух та повертає ліворуч при зеленому сигналі світлофора безпечно, при цьому останній міг розраховувати на те, що у відповідності до п. 1.4 Правил дорожнього руху України інший водій ОСОБА_1 також виконає правила дорожнього руху, в тому числі ті, що були поставлені йому у провину складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, зокрема п. 8.7.3 «ґ, е» Правил дорожнього руху України. Своїми діями водій ОСОБА_1 створив для іншого учасника дорожнього руху, водія ОСОБА_2 , аварійну обстановку, в якій останній не міг передбачити приближення іншого водія на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого траєкторії руху вказаних водіїв перетнулись між собою, що призвело до наслідків, які настали. Тобто, в цій дорожній ситуації саме водій ОСОБА_1 не міг вважати, що безпечно здійснює рух через перехрестя, оскільки починав його перетинання вже на заборонений, жовтий, сигнал світлофора.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що в даному випадку до адміністративної відповідальності притягаються дві особи, внаслідок спільних дій яких сталася дорожньо-транспортна пригода, так як на іншого водія ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405482 від 01 березня 2020 року, слід констатувати, що в даному випадку наслідки цієї пригоди настали в результаті протиправних дій саме водія ОСОБА_1 , який виїхав на регульоване перехрестя на сигнали світлофора, що забороняли рух, а отже немає підстав вважати, що наслідки цієї пригоди настали в результаті того, що водій ОСОБА_2 здійснював свій маневр повороту ліворуч небезпечно по відношенню до учасників дорожнього руху, яким у їх напрямку вже був ввімкнений забороняючий сигнал світлофора. Якщо б водій ОСОБА_1 зупинився перед регульованим перехрестям на сигнал світлофора, що забороняє рух, то інший водій ОСОБА_2 мав би можливість безперешкодно перетнути вказане перехрестя.

Експертний висновок спеціаліста, що був наданий на заяву сторони захисту, суд не приймає до уваги, оскільки для вирішення даної справи по суті зібрано достатню кількість вищевказаних доказів, які є допустимими, належними, достовірними та не суперечливими між собою, а тому в необхідності спеціальних знань експерта немає потреби. В матеріалах цієї справи наявна достатня кількість інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, при цьому таких матеріалів достатньо для прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення у справі. Крім того необхідно зауважити, що вихідні дані надані для проведення експертного дослідження були взяті експертом за основу лише із заяви заінтересованої сторони водія ОСОБА_1 , захисник якого звернулась до експерта з метою проведення відповідного дослідження, що на думку суду свідчить про однобічність проведеної експертизи, в якій не були враховані пояснення іншого водія-учасника ДТП ОСОБА_2 , покази якого не були перевірені на технічну спроможність, а тому стверджувати, що такий висновок був винесений в умовах всебічності немає можливості. При цьому слід також враховувати, що для проведення цього експертного дослідження не було надано експерту усю кількість доказів по даній справі, які б могли мати значення для її вирішення, так за заявою захисника Осіннього І.О. було надано лише схему місця ДТП на одному аркуші, в той же час протокол огляду та фотографії з місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження з обставинами цієї пригоди, а також інші письмові матеріали справи на дослідження не були надані експерту, у зв`язку з чим даний висновок було винесено в умовах неповноти вихідних даних, а тому останній не може вважатися всебічним, оскільки під час експертного дослідження не враховані вихідні дані щодо дорожньої обстановки та умов на ділянці дороги, де відбулось зіткнення між автомобілями «ЗАЗ» та «Ніссан», що були закріплені відповідним процесуальним шляхом уповноваженою на те посадовою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Клопотання зі сторони водія ОСОБА_2 про необхідність отримання додаткових доказів, зокрема допиту свідків, суд вважає недоцільним, оскільки в матеріалах адміністративної справи наявна достатня кількість інформації, в тому числі відображена на відеозаписі, яким в повному обсязі характеризується дорожня обстановка та умови, що склались на відповідній ділянці дороги, при цьому таких матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що наслідки даної дорожньо-транспортній події знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з діями водія ОСОБА_1 , який, якщо б не перетинав регульоване перехрестя на заборонені сигнали світлофора, то і не відбулось би зіткнення з автомобілем «Ніссан».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Однак, як випливає з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 скоїв правопорушення 14 лютого 2020 року, а отже, на момент розгляду справи 27 травня 2020 року, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення правопорушення минув, в зв`язку з чим у відповідності до п. 7 ст. 247 КУпАП накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не можливе, а провадження по даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 38, 247 п.7, 283, 284 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП України на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України провадженням закрити у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко