Справа № 450/1071/20 Провадження № 3/450/842/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Данилів Є.О., розглянувши в м. Пустомити справу про адміністративне правопорушення, згідно матеріалів, які надійшли до суду від Пустомитівського ВП ГУ НП УП Львівській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживає АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , не працю,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 вчинив порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно протиепідемічних правових норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Правопорушення вчинено за таких обставин:

ОСОБА_1 будучи особою, яка 30.03.2020 року погодилася на самоізоляцію строком на 14 днів за місцем фактичного проживання, підписавши «Інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів» отримавши пам`ятку про самоізоляцію, 31.03.2020 року о 12 годині 55 хвилин, порушив правила щодо карантину людей, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», покинув місце проживання та був виявлений на вулиці в с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив умови самоізоляції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю та пояснив наступне: 20 березня 2020 року повернувся із за кордону (Австрія, Польща, Угорщина). 30.03.20220 року йому було роз`яснено про необхідність самоізолюватися по місцю проживання на 14 днів, про що він підписав зобов`язання. Проте 31.03. 2020 року виникла необхідність піти в аптеку за пеленами для дітей. Аптека розташована в сусідньому дворі. З цією метою покинув місце проживання та на вулиці був виявлений працівниками поліції. У вчиненому він щиросердечно розкаюється та просить його суворо не карати.

Встановлені судом фактичні обставини та їх оцінка суду.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Згідно постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19», на усій території України встановлюється карантин з 12 березня до 24 квітня 2020 року.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України у разі призначення зобов`язання щодо самоізоляції особа повідомляється, що за надання неправдивих відомостей про місце своєї самоізоляції, інформації про засоби зв`язку, недотримання режиму самоізоляції особу буде притягнуто до адміністративної відповідальності, а у випадку порушення режиму самоізоляції, що призвело до тяжких наслідків, в тому числі смерті третіх осіб, до кримінальної відповідальності.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 , як особа, яка перетнула державний кордон України, підписав зобов`язання щодо самоізоляції та отримав пам`ятку про самоізоляцію. З наведеного випливає, що ОСОБА_1 був ознайомлений з правилами перебування на самоізоляції та з відповідальністю, яка настає у разі їх порушення.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ВАБ № 306903 від 31.03.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копією зобов`язання про самоізоляцію, копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_3 , з відміткою про перетин кордону НОМЕР_1 .

Для дотримання фізичними особами встановлених правил карантину, Верховною Радою України 17.03.2020 Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено статтею 44-3, яка передбачила відповідальність, зокрема, за порушення правил карантину. Санкція цієї статті передбачає накладення адміністративного стягнення на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 17 000 гривень до 34 000 гривень і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 34 000 до 170 000 гривень.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, перед судом доведена повністю.

Вирішуючи питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення, суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. п. 31 Рішення Sadocha v. Ukraine, заява № 77508/11), суд неодноразово повторював, що для того, щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності вчиненого правопорушення, а санкція серйозності злочину, який вона має покарати, у цій справі недотримання вимоги щодо декларування (див. згадані рішення у справах «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), пункт 28 і «Габріч проти Хорватії» (Gabriж v. Croatia), пункт 29).

Дійсно, ОСОБА_1 користується закріпленим у Конституції України правом на свободу пересування, яке гарантує йому, в тому числі вільне відвідування міських парків та скверів.

Таке право ОСОБА_1 тимчасово, в силу закону, на період загальнодержавного карантину зазнало обмеження, тобто у конституційне право особи відбулося втручання зі сторони держави.

Так, усім фізичним особам, які перетнули кодон України в тому числі і ОСОБА_1 було зобов`язано дотримуватися умов самоізоляції.

Законодавчо встановлений обов`язок дотримуватися самоізоляції за місцем проживання передбачає адміністративну відповідальність уже за саме фізичне знаходження особи за межами місця проживання.

В той же час, правилами карантину, які встановлені постановою КМУ від 11.03.2020 №211, дозволено перебувати в громадському місці за умови наявності одягнених засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски (п.п. 1 п. 2 Постанови).

Не даючи оцінку відповідності зазначених норм меті запровадженого карантину, суд вважає за необхідне провести оцінку пропорційності заходів втручання у право особи переслідуваній меті карантинних заходів.

Видається, що сама по собі практично абсолютна заборона фізичного перебування людини покидати місце проживання не підтвердивши в такої наявність захворювання при можливості аналогічного перебування осіб в яких не підтверджено захворювання у іншому місці, наприклад, вулиці міста, чи, навіть, громадському місці за умови наявності одягнених засобів індивідуального захисту, і санкція - покарання за недотримання такої заборони у розмірі від 17 000 гривень, що у більш як тричі більша за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2020, є явно непропорційними переслідуваній меті запровадженого карантину - запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19).

Згідно із ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що у діях ОСОБА_1 формально мітиться склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, однак будь-яких негативних наслідків від його дій не настало, і за вказаних обставин справи і не могло настати, а тому вчинене правопорушення є малозначним, внаслідок чого відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, а тому ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності та з оголошенням усного зауваження.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Враховуючи, що судом рішення про накладення адміністративного стягнення не приймалося, підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору відсутні.

Керуючись ст. 22, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі № 450/1071/20 щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, -закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є. О. Данилів