Справа №150/146/20
Провадження по справі №3/150/67/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 року було встановлено, що громадянка ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 займається забороненим видом господарської діяльності, тобто, реалізацією самогону.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному 06.03.2020 року ДОП Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Дроздовським С.В. зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-16 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, визнала та суду пояснила, що самогоноварінням займається з метою отримання коштів.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сутність правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП (зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України) полягає у зайнятті забороненими законом видами господарської діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Господарського кодексу України, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, де заборонено підприємництво, визначають Конституція України та закон.

Підприємництво (підприємницька діяльність) це безпосередня самостійна, систематична на власний ризик діяльність виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг з метою отримання прибутку, яку здійснюють фізичні та юридичні особами, зареєстровані як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року, №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Вище зазначене свідчить про те, що роздрібна торгівля алкогольними напоями може здійснюватись лише за умови одержання спеціального дозволу (ліцензії), що видається Кабінетом Міністрів України або уповноваженим ним органом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Працівником Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим ДОП Дроздовським С.В. на виконання вимог вище вказаної статті КУпАП зібрано достатньо належних доказів, які підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП, записи в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсним обставинам.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КУпАП).

Дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-16 ч.1 КУпАП

Відповідно до ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою повного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, задля забезпечення її прав, передбачених статтею 268 КУпАП, неодноразово викликалася до суду у встановленому законом порядку.

Однак, на момент розгляду справи в суді 11 червня 2020 року закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КУпАП.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, судом враховуються положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Таким чином, з огляду на вище викладене, беручи до уваги те, що по даній справі закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КпАП України, вважаю необхідним провадження у справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст.247 п.7, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164-16 ч.1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити, у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Суддя: Л.П. Цимбалюк