Справа №461/3032/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., з участю представників Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.02.2018, виданий НОМЕР_2 ,

за ст. 472 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

як убачається із протоколу про порушення митних правил № 0388/20900/20 від 04.02.2020 року, 04 лютого 2020 року близько 17 години 40 хвилин в зоні митного контролю митного поста «Мостиська залізничний »пункту пропуску «Мостиська-Пшемисль» Галицької мит-ниці ДМСУ прибув швидкісний електропоїзд «Інтерсіті+» сполученням Пшемисль-Львів- Київ № 705 Л. При здійсненні митних формальностей та митного контролю у русі у тимчасовій ЗМК перед початком митного контролю громадянином ОСОБА_2 було видано для заповнення митну декларацію та роз`яснено митні правила.

В ході проведення письмового декларування громадянин України ОСОБА_2 заявив про наявні у нього товари, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а саме сир твердий в кількості 20 кг вартістю 7 євро та особисті речі.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №232», під час проведення митного огляду ручної поклажі та багажу громадянина ОСОБА_2 було виявлено промислові товари, а саме: шорти джинсові в кількості 12 шт., штани джинсові в кількості 65 шт., куртка джинсова в кількості 7 шт., та продукти: сир твердий в кусках кількістю 21 шт., вагою 36 кг 700 г з метою перевезення в Україну. Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_2 , до митного оформлення не надав.

Вартість безпосередніх предметів правопорушення згідно висновку експерта Львівського відділу з питань експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 03.03.2020 № -0108 становить 56 392, 00 грн. Вартість продуктів харчування тимчасово вилучених на підставі ст. 511 МК України згідно до службової записки від 19.02.2020 м/п «Мостиська-залізничний» Галицької митниці Держмитслужби становить 5160,00 грн. Загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення у даній справі становить 61 552,00 грн.

Дії ОСОБА_2 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст. 472 МК України.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Завада Т.Р. в судовому засіданні підтримав поданні суду письмові пояснення та просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Зокрема пояснив, що згідно фактури №66/02/2020 від 04.02.2020 року, 4 лютого 2020 року ОСОБА_2 було придбано за готівку у компанії «LIFE GARANT SP. Z.O.O.» товари шорти в кількості 12 шт., джинси в кількості 65 шт., джинсова куртка - 7 ніг. загальною вартістю 995 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.02.2020 року становить 231, 70 Євро. Така фактура була повністю оплачена, що підтверджується відповідною відміткою «Оплачено» ("Zaplacone"). Окрім цього, вартість продуктів харчування тимчасово вилучених на підставі ст. 511 МК України відповідно до службової записки від 19.02.2020 м/п «Мостиська-залізничний» Галицької митниці Держмитслужби становить - 5 160, 00 грн. Крім цього, зі змісту такої службової записки вбачається, що вартість товару сир твердий «Stary Oleder» торгової марки «Spomlek» Польща згідно даних з веб сайту eurochmiya.com.ua може становити 380 грн/кг, а згідно даних із сайту marcipan.com.ua - 300 грн/кг. Звертає увагу на те, що митним органом не вмотивовано, чому застосуванню підлягає та чи інша вартість, а визначена службовою запискою вартість не є однозначною, оскільки зазначено, що така «може становити». Більше того при визначення вартості не враховано відсутність супровідних документів, які підтверджують належну якість та безпеку та не застосовано відповідної знижки з урахуванням наведеного. Вказує на те, що одним із доказів у справі про порушення митних правил згідно п.4 ч.1ст.495 МК України може бути висновок експерта, а службова записка посадової особи митного органу не вважається доказом у справі про порушення митних правил. Крім того, зазначає, що предметом порушення митних правил в даній ситуації можуть бути виключно харчові продукти для власного споживання, які знаходять в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, у кількості більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка більше 2-х кілограмів, кожного найменування на одну особу та загальна вартість яких перевищує еквівалент 200 Євро.Вартість таких продуктів харчування не перевищувала еквівалент 200 Євро, а тому такі прамовірно могли бути ввезені ОСОБА_2 за умови їх письмового декларування, що і було зроблено особою. А тому, вважає, що ОСОБА_2 в силу вимог ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро.

Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбачений статтею 472 МК України. На час проходження митного контролю особа не надала документів щодо вартості товару, відтак, була призначена відповідна експертиза товару, який оцінено в сумі 61 552,00 грн., що перевищує встановлену норму.

Заслухавши доводи представника митниці, пояснення представника адвоката Завади Т.Р., дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_2 складу вищенаведеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України, з огляду на наступне.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно з статтею 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мети їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 472 МК України встановлено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Аналіз вказаної статті дає змогу дійти висновку, що безпосереднім предметом даного правопорушення є товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Таким чином, диспозиція статті 472 МК України є відсильною нормою, яка для встановлення усіх обов`язкових ознак складу правопорушення відсилає до статті 374 МК України, яка передбачає умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

В матеріалах справи наявний Висновок № 108 від 3 березня 2020 року, складений експертом Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України Світлицькою X. на замовлення УЗ та ПК та ПМП Галицької митниці Держмитслужби на підставі постанови про призначення експертизи від 17.02.2020 року у справі про порушення митних правил № 0388/20900/20, завданням для дослідження якого є питання: «яка вартість предметів порушення митних правил, вилучених протоколом № 0388/20900/20 від 04.02.2020 та описом?»

Згідно з вказаним Висновком, загальна вартість наданих на дослідження предметів порушення митних правил, вилучених протоколом про ПМП № 0398/20900/20, на дату проведення досліджень, становить 56 392, 00 грн. (за умови, що товар відповідає нанесеному на ньому маркуванню, вимогам технічної документації).

Поряд з цим, слід зауважити, що висновок № 108 від 3 березня 2020 року, складений експертом Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України Світлицькою X. є неналежним та недопустимим доказом визначення вартості ввезеного товару з огляду на те, що у висновку вказано, що для визначення вартості товару застосовано порівняльний (ринковий) підхід, з використанням аналогового методу, що базується на порівнянні споживчих властивостей об`єкта оцінки, зі споживчими властивостями, що є на даний час на внутрішньому ринку України. Інформація про вартість товарів отримана з торговельних мереж м. Львова та мережі Інтернет. Разом з тим, до такого висновку не додано будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Більше того, не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів є Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

Зі змісту висновку вбачається, що вартість товару визначена станом на дату проведення дослідження (03.03.2020 року), що свідчить про його недопустимість, оскільки для встановлення об`єктивної істини у справі вартість товару повинна була б бути визначеною станом на момент нібито вчинення правопорушення (04.02.2020 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 515 МК України, висновок експерта не є обов`язковим для посадової особи органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил.

Таким чином, наявний в матеріалах справи висновок не є належним та допустимим доказом, яким підтверджується факт того, що вартість вилучених товарів перевищує 500, 00 Євро.

Крім того, як вбачається з рахунку-фактури №66/02/20 від 04.02.2020 року, 4 лютого 2020 року ОСОБА_3 було придбано за готівку у компанії «LIFE GARANT SP. Z.O.O.» товари: шорти в кількості 12 шт., джинси в кількості 65 шт., джинсова куртка - 7 шт., загальною вартістю 955 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.02.2020 року становить 231, 70 Євро. Така фактура була повністю оплачена, що підтверджується відповідною відміткою «Оплачено» («Zaplacone»).

Окрім цього, вартість продуктів харчування тимчасово вилучених на підставі ст. 511 МК України відповідно до службової записки від 19.02.2020 м/п «Мостиська-залізничний» Галицької митниці Держмитслужби становить - 5 160, 00 грн.

Крім цього, зі змісту такої службової записки вбачається, що вартість товару сир твердий «Stary Oleder» торгової марки «Spomlek» Польща згідно даних з веб сайту eurochmiya.com.ua може становити 380 грн/кг, а згідно даних із сайту marcipan.com.ua - 300 грн/кг.

В даному випадку, митним органом не вмотивовано, чому застосуванню підлягає та чи інша вартість, а визначена службовою запискою вартість не є однозначною, оскільки зазначено, що така «може становити». Більше того при визначення вартості не враховано відсутність супровідних документів, які підтверджують належну якість та безпеку та не застосовано відповідної знижки з урахуванням наведеного.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються в тому числі висновком експерта.

З урахуванням наведеного слід зазначити, що одним із доказів у справі про порушення митних правил згідно п.4 ч.1ст.495 МК України може бути висновок експерта, а службова записка посадової особи митного органу не вважається доказом у справі про порушення митних правил.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 434 «Про обсяги та порядок ввезення громадянами на митну територію України харчових продуктів для власного споживання», установлено, що громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 євро на одну особу, в таких обсягах: в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу; без упаковки - у кількості, що не перевищує 2 кілограмів кожного найменування на одну особу; без упаковки - неподільного продукту, готового до безпосереднього вживання, у кількості не більше ніж по одному найменуванню на одну особу.

Під час ввезення громадянами на митну територію України зазначених харчових продуктів здійснюється їх декларування (шляхом вчинення дій, усно або письмово за бажанням власника таких продуктів або на вимогу посадової особи митниці).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що громадяни України мають право ввозити на митну територію України за умови їх декларування харчові продукти для власного споживання, вартість яких не перевищує еквівалент 200 Євро та в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, у кількості не більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка не перевищує 2 кілограмів, кожного найменування на одну особу.

З наведеного випливає, що предметом порушення митних правил в даній ситуації можуть бути виключно харчові продукти для власного споживання, які знаходять в упаковці виробника, призначені для роздрібної торгівлі, - у кількості більше ніж одна упаковка або загальною масою, яка більше 2-х кілограмів, кожного найменування на одну особу та загальна вартість яких перевищує еквівалент 200 Євро.

Слід зазначити, що у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності ОСОБА_2 чітко зазначив, що ним ввозиться на митну територію України сир твердий вагою 20 кг вартість 7 євро/кг та особисті речі.

З наведеного випливає, що вартість таких продуктів харчування не перевищувала еквівалент 200 Євро, а тому такі правомірно могли бути ввезені ОСОБА_2 за умови їх письмового декларування, що і було зроблено особою.

Таким чином, у ОСОБА_2 в силу вимог ст. 374 МК України не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки вартість товару не перевищувала еквівалент 500 Євро.

У зв`язку з наведеним, слід дійти висновку, що вилучені предмети одягу не підлягали декларуванню, оскільки їхня вартість не перевищувала еквівалент 500 Євро, відтак такі правомірно були включені до «особистих речей», а жодних дій щодо недекларування товару «сир твердий» ОСОБА_2 не вживав, оскільки відомості про такий були відображені ним у митній декларації.

Аналіз досліджених по справі доказів, встановлених обставин і відповідних їм положень чинного законодавства, приводить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад порушення, передбаченого ст.472 МК України, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;2) поясненнями свідків;3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;4) висновком експерта;5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.472 МК України.

Згідно з ч.3 ст.243 МК України, якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. Відтак, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0388/20900/20 від 04.02.2020 року товари - слід повернути ОСОБА_2 без стягнення витрат за зберігання на складі митниці, згідно зі ст.520 МК України та судового збору, відповідно до ст.40-1 КУпАП.

Керуючись, п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, ст.ст.69, 198,222, 243, 335,472,528 МК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України закрити.

Вилучений, згідно протоколу №0388/20900/20 від 04.02.2020 року товар повернути ОСОБА_2 .

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р.Волоско.