Справа № 161/4258/20
Номер провадження: 3/161/1506/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 05 червня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працює (згідно відмітки в протоколі),

за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11 березня 2020 року серії ДПР18 №365372, ОСОБА_1 11 березня 2020 року о 17 год. 50 хв. у м. Луцьку по пр. Соборності, 32, керував автомобілем Opel Meriva, НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, зі згоди водія, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», у присутності двох свідків. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.2.9 «А» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №365370, 11 березня 2020 року о 17 год. 50 хв. у м. Луцьку по пр. Соборності, 32, керував автомобілем Opel Meriva, НОМЕР_1 , та при перестроюванні в крайню ліву смугу не переконався в безпечності маневру при зміні напрямку руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mazda 6, НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Такі дії кваліфіковані поліцейським, як порушення п.13.1 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що з результатами приладу драгер не погодився, у зв`язку з чим і не підписав відповідний акт огляду та протокол. Вину за ст.124 КУпАП визнав.

Таку саму позицію ОСОБА_1 підтримав і його захисник адвокат Мохнюк М.В.

Потерпілий за ст.124 КУпАП ОСОБА_2 у судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частина першою третьою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні за змістом положення містяться і в п.7 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція).

З аналізу вищенаведених положень ст.266 КУпАП та Інструкції слідує, що у разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведений поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський зобов`язаний направити такого водія на огляд в закладі охорони здоров`я.

Таке право водія заперечити результати огляду, який проведений поліцейським, є беззаперечним та спрямований на унеможливлення будь-яких зловживань з боку працівників поліції.

В такому випадку, лише висновок лікаря закладу охорони здоров`я може бути належним та допустимим доказом перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, в даному випадку, як слідує з наданого акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в графі «З результатами згоден» наявний напис від руки « ОСОБА_1 з результатами згоден, від підпису відмовився». Підпису ОСОБА_1 вказаний акт не містить.

З характеру цього напису та його почерку слід дійти висновку, що він зроблений працівником поліції, який складав цей акт інспектором батальйону УПП у Волинській області Костюкевичем В.О. (а.с.6).

В судовому засіданні ОСОБА_1 категорично заперечив, що він був згоден з результатами огляду та зазначив, що на місці події він був не згоден з показами приладу Драгер і тому відмовився від підпису в акті та протоколі.

Для спростування чи підтвердження цих доводів ОСОБА_1 , суддею був переглянутий відеозапис події з нагрудних камер поліцейських, який закінчується на моменті останнього використання приладу Драгер та оголошенням поліцейським результатів його розгляду. Будь-якої усної згоди ОСОБА_1 з результатами огляду, матеріали відеозаписів не містять.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів про надання ОСОБА_1 згоди з результатами огляду на місці події, матеріали справи не містять.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що в даному випадку, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 підписати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, працівники поліції були зобов`язані направити його на відповідний огляд в заклад охорони здоров`я. Оскільки цього, всупереч положення ст.266 КУпАП та Інструкції, зроблено не було, а в матеріалах справи відсутній висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, суддя дійшов висновку, що в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не підтвердився факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі в цій частині слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

У зв`язку з виявленими під час судового розгляду недоліками в оформленні працівниками УПП у Волинській області матеріалів про адміністративне правопорушення, суддею виноситься також постанова, у порядку ст.282 КУпАП.

Що стосується правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у ньому повністю підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП;

2) схемою ДТП;

3) поясненнями самого ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 .

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що своїми діями, ОСОБА_1 вчинив порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

При накладенні стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до правопорушень на транспорті, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують правопорушення, суддя не знаходить.

До обставин, що пом`якшують правопорушення, суддя відносить щире каяття правопорушника в цій частині.

Враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 124, 283, 284, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. На підставі ч.2 ст.308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 680,00 грн. (шістсот вісімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк