Номер провадження: 33/813/483/20
Номер справи місцевого суду: 492/2182/19
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., захисника Старенкова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Стягнутий судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 30 вересня 2019 року о 04 годині 50 хвилин, на а/д М-15 «Одеса-Рені» 180 км + 200 м, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку у присутності двох свідків із застосування приладу «Drager». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9-а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 30 вересня 2019 року о 04 годині 50 хвилин, на а/д М-15 «Одеса-Рені» 180 км + 200 м, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та здійснив перевертання автомобіля на ліву сторону. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті порушення Правил дорожнього руху України транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, в своїй апеляційній сказі ОСОБА_1 просив викликати в судове засідання та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також дослідити додані ним письмові докази.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначив, що копії протоколів, які він отримав від працівників поліції відрізняються від оригіналів протоколів, які містяться в матеріалах справи. При цьому, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі не були присутніми під час складанням протоколів.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення стосовно нього були складені з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за №1395.

Крім того, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений за допомогою спеціального приладу алкотест 6810 «Драгер ARAM 3597», який не входить до переліку алкотестерів дозволених МОЗ України для використання виявлення стану сп`яніння у водіїв транспортних засобів.

Більш того, ОСОБА_1 наголосив, що було порушено його право на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про судовий розгляд, що порушило його право на захист.

Заслухавши захисника Старенкова О.Ю., який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення за ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді.

Апеляційний суд вважає вказані доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №075123 складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вказано, що розгляд його справи мав відбутись у Арцизському районному суді Одеської області о 10:00 годині 26 грудня 2020 року. В графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що спростовує його доводи про необізнаність з датою та часом розгляду його справи в суді першої інстанції.

Крім того, в матеріалах справи на аркуші 20 міститься повідомлення про виклик до суду ОСОБА_1 з Єдиного контакт-центру судової влади України.

Разом з тим, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання суду першої інстанції свідомо позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він перебував за кордоном і саме з цих підстав не прибув в судове засідання є неспроможними.

Так, на підтвердження вказаних доводів, ОСОБА_1 надав копії квитків на літак датованих 21 лютим 2020 року. З першого квитка вбачається, що 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 здійснив переліт з м.Единбугр до м.Амстердам. Після чого, цього ж дня 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 здійснив переліт з м.Амстердам до м.Київ. Разом з тим, розгляд справи відносно ОСОБА_1 відбувся, ще 26 грудня 2019 року, і в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що в цей день ОСОБА_1 перебував поза межами території України.

Крім того, ОСОБА_1 не звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання.

Більш того, ОСОБА_1 мав можливість скористатися правовою допомогою адвоката, для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було.

Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 свідомо не скористався своїм правом на доступ до суду, а суд першої інстанції мав всі передбачені КУпАП підстави розглянути справу без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_4 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.124, 130 ч.1 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075124 від 30.09.2019 року, складеним за фактом вчинення водієм ОСОБА_4 ДТП, а саме виїзду автомобілем марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за межі проїзної частини та здійснення перевертання автомобіля на ліву сторону. Під час наїзду автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.11).

- схемою дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 13);

- фототаблицями з місця події (а. с. 14 - 17);

- випискою ЄО-3527 від 30.09.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 повідомив, що рухаючись на автомобілі по трасі Одеса-Рені не впорався з керуванням, через що машина з`їхала у кювет;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075123 від 30.09.2019 року, складеним за фактом керування водієм ОСОБА_4 автомобілем марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора алкотест 6810 «Драгер ARAM 3597» від 30.09.2019 року з якого вбачається, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» виявилися позитивними та вміст алкоголю у ОСОБА_1 склав 1,10 промілле (а. с. 4. 5).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 075123 від 30 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , погодився із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, визнав свою провину, про що також свідчить його підпис та пояснив, що перед тим, як сісти за кермо автомобілю випив з другом пляшку коньяку (а.с.3).

Також, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075124 від 30 вересня 2019 року, ОСОБА_1 також визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та пояснив, що не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїзної частини (а. с. 11).

Апеляційний суд враховує, що аналогічні пояснення про події, що сталися 30 вересня 2019 року ОСОБА_1 надав співробітникам поліції в окремих поясненнях, які додані до матеріалів справи (а.с.8, 15).

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що огляд його на стан сп`яніння був проведений за допомогою приладу алкотест 6810 «Драгер ARAM 3597», який не входить до переліку алкотестерів дозволених МОЗ України для використання виявлення стану сп`яніння у водіїв транспортних засобів, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

З наданої копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/9334 вбачається, що засіб вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6810, заводський номер ARAM-3597, виробник: Drager Safety AG & Со KGaA ОСОБА_5 , пройшов повірку у Державному підприємстві «Укрметртестстандарт» та вказане свідоцтво чинне до 19 грудня 2019 року (а.с.6).

Також, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що копії протоколів, які він отримав від працівників поліції відрізняються від оригіналів протоколів, які містяться в матеріалах справи, а свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі не були присутніми під час складанням протоколів, тому їх потрібно допитати у судовому засіданні.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими вказані доводи ОСОБА_1 з огляду на те, що з доданих до апеляційної скарги ксерокопій копій протоколів вбачається, що вони зроблені з копій протоколів, що ставить під сумнів оригінальність їх змісту. При цьому, самі копій протоколів, а також будь-яких інших доказів, які б підтверджували їх відмінність від оригіналів ОСОБА_1 та його захисником апеляційному суду надано не було.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не звертався з таким клопотанням під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, апеляційний суд не вбачає підстав для виклику вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.9-а, 12.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП за які його обґрунтовано було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд визнає докази, які були дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 30 вересня 2019 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 33, 36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Арцизського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко