Cправа № 127/9152/20
Провадження № 3/127/3342/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364139 від 18.04.2020 вбачається, що 18.04.2020 о 04 год. 00 хв. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 109В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Toyota Avensis", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник - адвокат Книжник Я.В ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КупАП не визнав та пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння, ні на місці зупинки, ні в медичному закладі він не відмовлявся. При цьому зазначив, що як повідомили працівники поліції, пройти огляд на місці зупинки не було можливості, оскільки у останніх був відсутній спеціальний прилад для проведення огляду на стан сп`яніння, після чого ОСОБА_1 погодився поїхати до медичного закладу, однак працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначили, що останній від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Адвокат Книжник Я.В. у письмових запереченнях, що містяться в матеріалах справи та у судовому засіданні також зазначив, що від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся та погодився поїхати до медичного закладу, при цьому свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на місці зупинки взагалі не було, а пояснення свідків, наявні в матеріалах справи, є шаблонними. Також останній зазначив, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керуввання транспортним засобом.

На підставі викладеного адвокат Книжник Я.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що адвокат подав відповідне клопотання.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з диспозицією частини першої статті 130 КУпАП відповідальності за даною нормою підлягають особи, які керують транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само особи, які керували транспортним засобом та які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд дійшов до переконання, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП суду необхідно встановити два критерії: керування особою транспортним засобом та знаходження його в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, або ж відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Адвокат Книжник Я.В. не заперечував з приводу того, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, однак заперечував щодо того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та заперечував стосовно того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини першої та другої статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

За правилами визначеними пунктами 1-6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858 (далі - Інструкція) за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Отже, з аналізу наведених норм слідує висновок про те, що поліцейський спочатку зобов`язаний сам здійснити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, зокрема за допомогою приладу «Драгер», на місці зупинки транспортного засобу, і лише в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки він доставляється в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні адвокат Книжник Я.В. пояснив, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а відразу запропоновано їхати до КП ВОНД «Соціотерапія», на що ОСОБА_1 погодився, однак з незрозумілих причин поліцейськими було складено протокол про відмову від проходження огляду.

Жодних доказів, які б спростовували дані пояснення, матеріали справи не містять.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Відповідно до частини третьої статті 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (ч. 6 ст. 266 КУпАП)

Згідно з пунктом 8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

У направленні зазначаються: найменування закладу охорони здоров`я, прізвище, ім`я та по батькові водія транспортного засобу, який направляється на огляд, його дата народження та місце проживання, результати огляду водія на місці зупинки транспортного засобу, тощо.

Однак, матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, оскільки відповідного направлення матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103 (зі змінами), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364139 від 18.04.2020, даний протокол було складено у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оскільки, адвокат Книжник Я.В. заперечував факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та вказував на те, що свідки не були присутні при складанні протоколу, вищевказані свідки неодноразово викликалися судом для дачі пояснень (підтвердження або спростування обставин зазначених у протоколі), зокрема на 02 червня 2020 року та 17 червня 2020 року.

Однак, в судові засідання свідки не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду з відмітками про вручення судових повісток, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на наведене суд критично оцінює та не приймає до уваги наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, оскільки такі покази не підтвердженні в судовому засіданні, а письмові пояснення не писалися свідками особисто, а є заздалегіть заготовлені працівниками поліції (шаблонні).

Крім того, судом неодноразово викликався в судове засідання інспектор ОСОБА_5 , який складав протокол, а також витребовувалося в Управління патрульної поліції у Вінницькій області відеодокази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, однак інспектор в судові засідання не з`явився, відеодоказів вчинення правопорушення суду надіслано не було.

Таким чином, жодних доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 та його захисника, матеріали справи не містять.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту".

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною першою статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №364139 від 18.04.2020, не є належним та допустимим доказом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак у його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Враховуючи викладене провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту першого статті 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: