Номер провадження: 33/813/79/20
Головуючий у першій інстанції Дяченко В.Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2017 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 087364 відносно ОСОБА_1 за фактом скоєння нею дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2019 року (а.с. 1).

05 липня 2019 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року (головуючий суддя Дяченко В.Г.) було визнано вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та провадження у справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КпАП України (а.с. 107-108).

15 липня 2019 року ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаною постановою подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що суд першої інстанції, не з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив усіх наявних в матеріалах справи доказів. Наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 10.3 Правил дорожнього руху та відповідно не підтверджують наявність і її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі з підстав п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях апелянтки складу правопорушення (а.с. 116).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.07.2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с. 122-123).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення автотранспортної трасологічної експертизи, проведення експертизи доручено Київському науково-дослідницькому інститутові судових експертиз (а.с. 137-139).

В судове засідання 02 червня 2020 року з`явились: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її представник адвокат Ковдієнко Л.Ф., потерпілий ОСОБА_2 та його представник Румянцев О.Г. В режимі відео конференції в судовому засіданні прийняли участь експерти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні було вислухано пояснення безпосередніх учасників ДТП та їх захисників, досліджено висновок експертів за результатами проведення комплексної автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвуку та допитано експертів КНДІСЕ Іщук Т.Г., Борщевського ОСОБА_6 , Смірнова В. ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок експертів КНДІСЕ Іщук Т.Г., ОСОБА_5 , Смірнова В.А. від 31.03.2020 року № 27503/19-52/28606/28607/19-52/28608/19/35 за результатами проведення комплексної автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної експертизи та експертизи відеозвукозапису, заслухавши пояснення сторін, коментарі та відповіді експертів в процесі їх допиту, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказані вимоги закону не були виконанні судом першої інстанції, що призвело до неповноти судового розгляду та неправильної оцінки обставин справи. Зокрема, мотивуючи прийняте рішення по справи суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, так як дії водія автомобіля марки «Chery Tiggo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.3 Правил дорожнього руху, створювали умови і знаходились в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Такий висновок було зроблено судом на підставі пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, представника потерпілого, пояснення експерта ОСОБА_8 , протоколу серії БР №087364 про адміністративне правопорушення від 07.11.2017 року, схеми місця ДТП, висновок № 18-238/1582 судової транспортно-трасологічної і автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів Chery та Mercedes, складений 19.04.2018 року, відеозапису події.

При цьому, аудіофіксація процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення в матеріалах відсутня, так само як протокол судового засідання, хоча згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є повне фіксування судового процесу технічними засобами. За таких обставин, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, слід виходити з наступного.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі « ОСОБА_9 та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та судового розгляду в суді першої інстанції апелянт вимагала надати оцінку всім обставинам ДТП, зокрема впливу дій іншого учасника ДТП на сам факт ДТП, в тому числі обумовленості ДТП виключно діями іншого учасника ДТП, невірність оформлення схеми ДТП, зокрема невірна вказівка місця зіткнення, відсутність слідової інформації тощо.

В контексті вищевказаних позицій ЄСПЛ, приймаючи постанову по суті спору, суду першої інстанції слід було відповісти на ряд питань, які мають значення для встановлення об`єктивної істини, зокрема погодитись з аргументами сторін або заперечити їх, навівши відповідне мотивування. При цьому, висновок суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 створювали умови і знаходились в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди є повним текстуальним відтворенням висновку, підготовленого експертом ОСОБА_8 без врахування відеозапису ДТП, який наявний в матеріалах справи. Остання обставина не оспорюється всіма учасниками провадження, а тому, в будь-якому випадку, вищевказаний висновок експерта ОСОБА_8 не міг бути прийнятий судом першої інстанції до уваги при оцінці обставин ДТП.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції формально підійшов до судового розгляду, закривши провадження у справі у зв`язку зі спливом термінів притягнення до адміністративної відповідальності, чим допустив неповноту судового розгляду.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги суд констатує, що відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; відповідно до п. 10.3 ПДР у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися; відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (на момент скоєння ДТП 60 км/год).

Беручи до уваги наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що дії обох учасників ДТП мають ознаки порушення Правил дорожнього руху, зокрема дії водія ОСОБА_1 суперечать вимогам 10.3 ПДР, а дії водія ОСОБА_2 суперечать вимогам п. 12.4 ПДР.

Разом з тим, лише щодо одного з водіїв було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №087364 від 07.11.2017 року, з якого вбачається, що 07.11.2017 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Chery Tiggo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Отамана Головатого, 32, в м. Одесі, при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, чим порушила вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. № 1306. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.1).

Як слідує з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення додано неточну та неповну схему ДТП, в якій, зокрема, відсутня фіксація слідової інформації (гальмівного шляху) та точки зіткнення, разом з тим, до матеріалів справи приєднано відеозапис, який будучи проаналізованим експертами КНДІСЕ ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 дозволив відтворити обставини події та надати відповідний висновок від 31.03.2020 року № 27503/19-52/28606/28607/19-52/28608/19/35, таким чином виправивши неповноту фіксації обставин ДТП працівниками патрульної поліції.

З відеозапису та експертного дослідження експертів КНДІСЕ Іщук Т ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 від 31.03.2020 року № 27503/19-52/28606/28607/19-52/28608/19/35 вбачається, що 07 листопада 2017 року в м. Одесі по вул. Отамана Головатого відбулося зіткнення автомобілів «Chery Tiggo» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_1 та «Mercedes-Benz Sprinter» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , які рухались в попутному напрямку. Автомобіль «Chery Tiggo» рухався в напрямку до перехрестя з вул. М. Плигунова у третій смузі для руху, із ввімкненими стоп-сигналами та сигналом лівого повороту, поступово зміщуючись ліворуч з метою перестроювання. Автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» рухався у крайній лівій (четвертій) смузі руху прямолінійно вздовж вул. Отамана Головатого з приблизною швидкістю від 88 км/год до 96 км/год. Переміщення автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» відбувалося в межах його (четвертої) смуги руху, переміщення автомобіля «Chery Tiggo» відбувалося з третьої смуги руху ліворуч на четверту у напрямку коридору руху автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» в межах перехрестя (а.с. 141-154).

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в контексті встановлення обставин справи, слід зазначати, що відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Виконання цього правила виключає ДТП, за умови дотримання всіма іншими учасниками дорожнього руху ПДД. Не виконання п. 10.3 ПДД, в контексті обставин цієї справи, не може само по собі стовідсотково розцінюватись, як єдина причина для настання ДТП. Так само і перевищення іншим водієм швидкісного режиму, в контексті обставин цієї справи, само по собі стовідсотково не може розцінюватись, як єдина причина для настання ДТП. Проте сукупність порушень ПДД водіями на вказаній ділянці у цей період часу призвело до настання ДТП.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вбачає у обох водіїв можливість запобігти зіткненню за умови дотримання водієм ОСОБА_1 правил перестроювання, а водієм ОСОБА_2 встановленого обмеження швидкості у населеному пункті. При цьому вирішення питання про неможливість/можливість запобігти зіткненню не впливає на вирішення питання про адміністративну відповідальність в умовах порушення обома водіями ПДД. Пунктом 1.4. ПДР передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Однак, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що з контексту вказаної норми випливає, що у разі порушення ПДД порушник не може розраховувати на виконання іншими водіями вказаного правила та несе ризики настання негативних наслідків, в тому числі в контексті притягнення до адміністративної відповідальності, покладення цивільно-правових обов`язків тощо.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. Виходячи з положень п. 7 ст. 247 КУпАП провадження щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю. Не зважаючи на виявлення апеляційним судом у ході апеляційного розгляду ознак адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП в діях водія ОСОБА_2 , адміністративне правопорушення щодо нього не може бути розпочато.

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, проте не спростували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зважаючи на те, що судом першої інстанції були допущені порушення процесуального законодавства та недотримано повноту судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 05 липня 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк

02.06.2020 року м. Одеса