Справа №584/339/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Данік Я. І.
Номер провадження 33/816/300/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. ,з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду справу про адміністративне правопорушення № 584/339/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.05.2020, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Латишевої В. О.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки погодився на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, а коли попросив надати можливість відвезти сім`ю додому, то поліцейські не запропонували йому пройти огляд на місці зупинки т/з, повідомивши, що він може відмовитися пройти огляд і пройти його вранці самостійно, тим самим ввівши його в оману. Також вказує, що в протоколі не зазначено від огляду на стан якого сп`яніння він відмовився та не вказано за що він притягається до відповідальності: за керування з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження огляду. Зазначає, що поліцейським не складався акт проведення такого огляду, поліцейські не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з, а за наявності суперечливих показань свідків судом їх не було допитано.

Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.05.2020 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керувати всіма видами т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, 13.03.2020 о 20:40 ОСОБА_5 в м. Путивль на вул. Першотравневій керував автомобілем ВАЗ 2101 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, неприродня блідість обличчя, розширені зіниці ока, що не реагують на світло), від проходження огляду щодо стану сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Латишевої В. О., які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 145571 від 13.03.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з із явними ознаками наркотичного сп`яніння і відмовився від проходження огляду щодо стану сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно яких ОСОБА_3 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- відеозаписом з автомобільного відеореєстратора поліцейських, згідно якого після зупинки поліцейськими автомобіля ВАЗ 2101, з місця водія вийшов ОСОБА_5 ;

- показаннями допитаного апеляційним судом у якості свідка поліцейського ОСОБА_8 , який підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, пояснивши, що ним було викликано інший наряд поліції для того, щоб відвезти дружину і дитину ОСОБА_5 додому.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому сам правопорушник не заперечує факт присутності свідків при його спілкуванні з працівниками поліції.

Не може апеляційний суд погодитися із показаннями свідка ОСОБА_9 , яка є дружиною ОСОБА_5 і яка повідомила, що поліцейські в її присутності не пропонували чоловіку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а коли вони на ранок вирішили пройти такий огляд самостійно, то в лікарні повідомили, що це не матиме доказового значення, оскільки вони суперечать наявним доказам у справі і не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, будучи дружиною ОСОБА_3 , свідок певним чином заінтересована у наслідках розгляду справи та, на думку апеляційного суду, не може бути об`єктивною і безсторонньою у повному об`ємі для надання суджень.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_9 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки т/з, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про відсутність акту огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки останній складається тільки у разі бажання особи, яка керує т/з пройти такий огляд, а якщо водій категорично відмовляється, то й акт огляду на стан сп`яніння не складається та не видається відповідно. При цьому відсутність зазначеного акту лише свідчить, що огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про відсутність у справі направлення водія на огляд для виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я, що також свідчить про небажання водія пройти такий огляд, оскільки згідно законодавства України про адміністративні правопорушення відповідне направлення видається працівником поліції уповноваженій особі закладу охорони здоров`я (яке залишається у цій установі), а не особі, яка керувала т/з із ознаками наркотичного сп`яніння.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 і про те, що він вимушений був відмовитись від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я через потребу відправити доньку з дружиною додому, так як саме для цієї мети був викликаний інший наряд патрульної поліції, про що указав апеляційному суду свідок ОСОБА_10 , і на що не заперечував ОСОБА_3 .

Факт введення працівниками поліції в оману ОСОБА_3 не тільки не знайшов свого підтвердження, а й навпаки спростовується власноруч викладеними поясненнями останнього у протоколі про адміністративне правопорушення «відмовляюсь від проходження огляду». При цьому, всупереч твердженням своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 не надав апеляційному суду інформації щодо самостійного проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зазначення в протоколі та письмових поясненнях свідків про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння без зазначення його виду не містить жодних суперечностей, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено, що ОСОБА_3 керував т/з із ознаками саме наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про допущення поліцейським порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки не відповідають вимогам процесуальних норм КУпАП. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі (ст. 256 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за відмову особи, яка керує т/з, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому і поліцейським спочатку, і суддею суду першої інстанції у подальшому цілком вірно установлені як факт керування водієм ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 2101 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, неприродня блідість обличчя, розширені зіниці ока, що не реагують на світло), так і факт відмови цієї особи від проходження огляду щодо стану сп`яніння в присутності двох свідків. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння у свою чергу закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і безпосередньо проведення такого огляду.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. При цьому необхідно зазначити, що норми чинного законодавства щодо процедури направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду не передбачають обов`язковості дотримання якоїсь черговості у його проходженні і мають лише визначені обмеження, пов`язані виключно зі специфікою стану певного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_3 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння виключно у закладі охорони здоров`я, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, незалежно від причин, які стали підставою для зупинки т/з, відсторонення чи не відсторонення особи від керування т/з, водій в усякому випадку не має права ігнорувати вимоги п. 2.5 ПДР, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.05.2020 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.