Справа №759/6584/20 Головуючий в суді І інстанції - Жмудь В.О.
Провадження №33/824/2065/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Папазової Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Г.А. на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, неофіційно працюючого водієм таксі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07.04.2020 року об 11 год. 30 хв. керував автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по просп. Ак. Корольова, 10 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Папазовою Г.А. подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06.05.2020 року, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а рішення прийняте без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції безпідставно, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Причину зупинки поліцейськими також не було повідомлено. В протоколі зазначено час його складання 12 година 00 хвилин, проте, відповідно до відеозапису з бодікамер, спілкування з поліцейськими розпочалося о 12 годині 24 хвилини, тобто протокол складено раніше ніж встановлення певних фактів необхідних для його складання. Крім того, апелянт вказує, що жодних направлень на проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 видано не було, а тому не можливо відмовитись від того, що не було запропоновано. Апелянт звертає увагу, що письмові пояснення свідків, без допиту їх в суді, не можуть враховуватися судом як належний доказ при винесенні рішення. Співробітниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про проведення зйомки на бодікамеру та не роз`яснено жодних прав. Судом першої інстанції не було враховано, що він має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина не працює, а його робота пов`язана з керуванням транспортним засобом та він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Папазової Г.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 не оспорював відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та пояснив, що він неофіційно працює таксистом. 07.04.2020 року він прийняв зміну, взяв першого клієнта та рухався по просп. Ак. Корольова, 10 в м. Києві. На перехресті не працював світлофор, він повернув і його одразу зупинили працівники поліції, які не пояснивши причину зупинки, запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Наркотичні засоби він не вживав і Правил дорожнього руху не порушував. Оскільки у нього в машині чекав клієнт, він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також пояснив, що працівники поліції не роз`яснили йому того, що в разі складення протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, у нього вилучать посвідчення водія і відсторонять від керування.

У суді апеляційної інстанції він підтримав вказані пояснення та просив закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До показань ОСОБА_1 суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №085539 від 07.04.2020 вбачається, що ОСОБА_1 07.04.2020 року об 11 год. 30 хв. керував автомобілем «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по просп. Ак. Корольова, 10 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що з порушенням не згоден. Факт роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 підтвердив власним підписом (а.с.1).

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння безпосередньо підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.04.2020 року. (а.с.2). Доводи апеляційної скарги про те, що вказані пояснення не є належним доказом, тому що вказаних осіб не було безпосередньо допитано в суді є необгрунтованим та такими, що суперечать закону. Оскільки вказаний доказ в повній мірі відповідає вимогам ст.251 КУпАП. Будь-які сумніви в об`єктивності чи неупередженості вказаних свідків відсутні.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 відповів відмовою. Доводи апеляційної скарги про неповноту відеозапису, а отже його недопустимість як доказу, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки на ньому зафіксовані всі процесуальні дії які мали вчинити працівники поліції.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильними.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння за кермом, спростовуються матеріалами провадження та суперечать вимогам закону.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Папазової Галини Анатоліївни залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль