Житомирський апеляційний суд
Справа №286/858/20 Головуючий у 1-й інст. Білоусенко І. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 27 лютого 2020 року, близько 20 год. 54 хв., в м. Овруч по вулиці Т.Шевченка, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ГАЗ-2752» н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Овруцька міська лікарня» № 5 від 27.02.2020 року.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та прийняття нової постанови про звільнення його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення та застосування суворого адміністративного стягнення за правопорушення.

Він оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а за кермом був його товариш ОСОБА_2 .

Ці обставини підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції, однак суд не взяв їх до уваги.

Вказує, що стосовно цієї події було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, один 27.02.2020 р. і йому невідомо, що з цим протоколом відбулося в подальшому, а інший 26.03.2020 р. вважає, що дані обставини свідчать про порушення ст. 61 Конституції України, яка гарантує неможливість притягнення двічі до одного виду відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Не підтверджує вину у вчиненні правопорушенні і відеозапис зроблений поліцейськими, оскільки він поганої якості.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, відеореєстратору спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що 27 лютого 2020 року о 20:54 год. в м. Овруч по вулиці Т.Шевченка він не керував транспортним засобом.

З відеозапису з відеореєстратора вбачається, що ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу, виконував функції водія. Ці обставини ОСОБА_1 не заперечував при перебуванні в медичному закладі.

Також, ОСОБА_1 визнавав, перебуваючи в медичному закладі, що вживав алкоголь і не заперечує ці обставини в апеляційній скарзі, вказуючи:

« Випивав на роботі».

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції та яким суд дав оцінку, зокрема відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Апеляційний суд вважає, що не може бути підставою для скасування судового рішення - втрата первинного протоколу про правопорушення щодо ОСОБА_1 , про що в зазначає апелянт в своїй скарзі, оскільки з доповідної записки начальника СРПП №3 Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області Богуша Д.С. вбачається, що по даному факту була проведена перевірка.

Перевіркою було встановлено, те, що складений працівником полії ОСОБА_4 первинний бланк протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 27.02.2020 р. серії БД №005974 відносно ОСОБА_1 , під час реєстрації до «ІПНП» 28.02.20 року було втрачено та в подальшому складені нові адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Втрачений протокол визнаний недійсним.

По своїй правовій природі протокол не є рішенням про притягнення особи до відповідальності, а лише є процесуальним документом у якому викладається зміст правопорушення та правова кваліфікація, а тому це не свідчить про порушення положень ст. 61 Конституції України.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважати його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 30 квітня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук