1Справа № 335/3341/20 3/335/890/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З проколу про адміністративне правопорушення АПР18 №626469 вбачається, що 06.04.2020 року близько о 21-00 год. ОСОБА_1 знаходячись в громадському місці магазині „Смак, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 48, перебував без засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги підпунктів 1, 16 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №255 від 02.04.2020 року.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, клопотань або заяв у зв`язку з розглядом справи не подавав.

Суддя дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ст. 29 Закону України „Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів на усій території України встановлено карантин.

Згідно до підпунктів 1, 16 пункту 2 Постанови №211 заборонено з 06.04.2020 р. до 24.04.2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно та перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

З роз`яснень, які містяться на офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України (https://www.kmu.gov.ua/news/rozyasnennya-shchodo-novih-obmezhuvalnih-zahodiv-na-period-karantinu?fbclid=IwAR0MaAs07J67wADttNlSeDEhZ8jiLEj0Jlb3OriD55aEyjVyt0r6JvWmaU4) вбачається, що в розумінні Постанови №211 громадським місцем є частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше), що узгоджується з відповідним визначенням, наданим в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. №2899-IV та Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України».

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , наявних в матеріалах справи, останній перебував не в приміщенні магазину „Смак, а біля в входу до магазину та курив, потім він намагався зайти до приміщення магазину.

З рапорту працівника УПП вбачається, що факт перебування ОСОБА_1 в приміщенні магазину без засобів індивідуального захисту, встановлений зі слів власниці крамниці „Смак ОСОБА_2 , при цьому від останній не були відібранні письмові пояснення з цього приводу. В матеріалах справи містить заява ОСОБА_2 про притягнення осіб до відповідальності з приводу викрадення з магазину товарів.

Крім того, власниця крамниці „Смак ОСОБА_2 в своїй заяві повідомила про наявність відеоспотереження в крамниці, проте запис з відеоспотереження з місця події, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в приміщенні магазину без засобів індивідуального захисту, суду не надано.

З рапорту працівника „102 вбачається, що 06.04.2020 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 8927. Згідно до фабули ЄО, 06.04.2020 року, 21-12 год. щойно в магазин „Смак зайшли невідомі у стані алкогольного сп`яніння, вкрали пляшку пива, зараз ще перебувають в магазині, потім заявниця кинула слухавку. Тобто, до ЄО внесені відомості за фактом крадіжки в крамниці „ ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також слід звернути увагу на таке. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

Наведене дає можливість зробити висновок про те, що фінансування протиепідемічних заходів (до яких відноситься і обов`язок носити захисну маску) здійснюється не за рахунок фізичної особи, а тому твердження про умисне порушення встановленого Постановою №211 обов`язку є передчасним, оскільки представник органу поліції мав би переконатись в забезпеченні ОСОБА_1 коштом державного або місцевого бюджету засобами індивідуального захисту, а саме: захисною маскою, проте з наявних у справі матеріалів не вбачається, що працівники поліції з`ясовували у ОСОБА_1 причини, через які він перебував без маски чи респіратора, чи забезпечений він такими засобами, чи може їх придбати або виготовити самостійно, а відповідні пояснення при прийнятті рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення не врахували.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

У справі «Карелін проти Росії» є недопустимим з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, уточнення у судовому засіданні фабули правопорушення, усунення розбіжностей та неточностей, що мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії є порушенням ч. 1 ст. 6 «Про захист прав людини і основоположних свобод», тобто порушено принцип рівності сторін і змагальності судового процесу. За таких умов, особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом.

На підставі викладено, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме: перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.В.Геєць