ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2020 Справа №607/9840/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ч. 1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №0003586 від 10 червня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 10 червня 2020 року близько 12 години 30 хвилин в м. Тернополі по вул. Лесі Українки, 37, автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним як таксі, займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів без оформлення як суб`єкта підприємницької діяльності та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимог ст. 7 ЗУ «Про ліцензування господарської діяльності», ч. 2 ст. 19 ГК України та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи на 19 червня 2020 року на 10 год. 15 хв. був повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання ОСОБА_2 15 червня 2020 року.

19 червня 2020 року захисник ОСОБА_3 адвокат Сампара Н.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

Суд вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи є необгрунтованим та не підлягає до задоволення.

Так, розгляд справи судом призначено на 19 червня 2020 року на 10 год. 15 хв.

З матеріалами справи захисник ОСОБА_3 адвокат Сампара Н.М. ознайомилась 19 червня 2020 року о 09 год. 41 хв., що підтверджується її підписом у клопотанні про відкладення розгляду справи.

До клопотання про відкладення розгляду справи не долучено будь-яких доказів неможливості прибуття в судове засіданні ОСОБА_3 та його захисника Сампари Н.М. 19.06.2020р. о 10 годині 15 хвилин.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідно до ст. 268 КУпАП відсутні обставини, які б не давали суду можливості розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 своєчасно був повідомлений про місце і час розгляду справи на 19 червня 2020 року на 10 год. 15 хв., клопотання про відкладення розгляду справи від нього не находило, клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сампари Н.М. про відкладення розгляду справи є необгрунтованим, крім того, наявність клопотання захисника відповідно до ст. 268 КУпАП не є безумовною підставою відкладення розгляду справи, справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Сампари Н.М.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено наявні у справі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення №0003586 від 10 червня 2020 року, зміст якого викладено вище;

-фотокопію із зображенням транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , над зовнішнім багажником, закріпленим на даху якого, проглядається предмет, схожий на шашку таксі;

-фотокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 ;

-роздруківку з сайту Міністерства юстиції України за результатами безкоштовного пошуку відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із якої вбачається, що ОСОБА_1 з 30 січня 2002 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності надання послуг таксі, однак 27 грудня 2016 року припинив діяльність як фізична особа-підприємець.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Натомість, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №0003586 від 10 червня 2020 року, ОСОБА_1 10 червня 2020 року близько 12 години 30 хвилин в м. Тернополі по вул. Лесі Українки, 37, автомобілем марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним як таксі, займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів без оформлення як суб`єкт підприємницької діяльності та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимог ст. 7 ЗУ «Про ліцензування господарської діяльності», ч. 2 ст. 19 ГК України та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_1 у вказаному протоколі вбачається, що з викладеними у протоколі обставинами він не погодився і вину у правопорушенні заперечив.

Наявна в матеріалах справи роздруківка з сайту Міністерства юстиції України за результатами безкоштовного пошуку відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не свідчить про використання ОСОБА_1 належного йому транспортного засобу в якості таксі та здійснення на ньому господарської діяльності з перевезення пасажирів.

Щодо фотокопії із зображенням транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , то вказана фотокопія не містить прив`язки до місця, дати та часу її здійснення, та відповідно не свідчить про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів. Над зовнішнім багажником, закріпленим на даху автомобіля, проглядається предмет, схожий на шашку таксі, візуалізувати який, проте, вкрай складно. Крім того, сама лише наявність шашки на автомобілі не може доводити факту здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів.

Наявна в матеріалах справи фотокопія із зображенням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 підтверджує лише факт належності ОСОБА_1 транспортного засобу марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та не свідчить про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності з перевезення пасажирів.

До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг з перевезення громадян.

Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів, яких перевозив.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі без реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків