Номер провадження: 33/813/597/20
Номер справи місцевого суду: 522/1612/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2020 рокувизнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на користь держави в сумі 420 гривень 40 копійок.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить судскасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09.04.2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 16.06.2020 року з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Дідич Є.В.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Дідич Є.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 151306 від 19 січня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 , 19 січня 2020 року о 17 годині 11 хвилин в м. Одеса, по вул. Успенська, буд. 2, керував т/з «BMW 320d» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);

-поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписані зазначеними особами власноручно (а.с. 6,7);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 5);

-зобов`язанням ОСОБА_4 про прийняття в керування автомобіля, яким керував ОСОБА_1 (а.с. 8).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2020 рокута порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час слухання справи у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_5 , посилаючись на те, що інспектором навмисно були вирізані відео файли, які спростовують склад адміністративного правопорушення, заявив клопотання про витребування доказів, а саме повного відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) в.о. заступника командира роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 в період часу з 17.00 год. по 19.00 год. 19.01.2020 року та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) його напарника, який разом з ним вів патрулювання та оформлював протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №151306 відносно ОСОБА_1 в період часу з 17.00 год. по 19.00 год. 19.01.2020 року.

Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції був досліджений та відтворений відеозапис, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 сам визнав, що він випив стакан вина, а саме - стакан глінтвейну, при цьому на відео ОСОБА_1 також зазначив, що надалі буде стверджувати, що за кермом автомобіля знаходилася його дівчина, а не він.

Крім того, з зазначеного відео вбачається, що ОСОБА_1 постійно намагався домовитися із працівниками патрульної поліції щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та уникнення відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Також, з метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом в якості свідка був викликаний в.о. заступника командира роти 7 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Алімагомедова Абдулвагаб ОСОБА_7 , який оформлював протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №151306 відносно ОСОБА_1 , який повністю підтвердив обставини складення вищевказаного протоколу.

У поясненнях до апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що інспектором поліції йому не було роз`яснено право для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, апеляційний суд вважає вказані пояснення безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 зазначеної Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, а саме відповідно до ч.2 п. 6, 7 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Матеріалами справи, а саме згідно відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) встановлено, що інспектор поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 самостійно пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився.

Вищезазначене також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 151306 від 19 січня 2020 року, якому зазначено, що пройти огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 в частині порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, є винними та свідчать про скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Більш того, матеріалами справи також встановлено, що на вимогу працівника поліції, ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання не допускати до керування автомобілем ОСОБА_1 , що судом розцінено, як доказ того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та відмовився проходити огляд на місці та у закладі охорони здоров`я.

Щодо посилання ОСОБА_1 на невірно зазначену дату у направленні його на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, то суд апеляційної інстанції погоджується із висновком районного суду, що у документі допущена описка, однак вона не змінює змісту документа та інформації, яка в ньому викладена.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому суд сприймає такі доводи апелянта критично, як його намагання уникнути відповідальності за вчинене.

ОСОБА_1 не навів в апеляційній скарзі будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження доводів того, що працівники патрульної поліції під час складення адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра