Справа № 199/2487/20
ПОСТАНОВА

іменем України

21.04.2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , інваліда 3-ї групи, громадянина Російської Федерації, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії АПР18 №434985 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.51 КУпАП (далі протокол), в тому, що він, «31.03.2020 року приблизно о 18-20 годині за адресою вул. Малиновського, 2 у гіпермаркеті «Фоззі» здійснив дрібну крадіжку на суму 231,95 грн.».

ОСОБА_1 у судовому засіданні показав, що дійсно він 31.03.2020 року приблизно о 18-20 годині ОСОБА_1 перебував у приміщенні гіпермаркету «Фоззі», розташованого по вул.Малиновського, 2 у м. Дніпрі, де здійснював покупки продуктів харчування, де намагався підійти до директора магазину з метою прохання щодо надання знижки на обрані товари, а тому з кошиком продуктів вийшов за межі касової зони. Те, що виходити за межі касової зони він не знав, далі пропонував охоронцям магазину заплатити за вказаний товар, але ті відмовились. Крім того пояснив, що останнім часом через свій вік та нервові переживання з приводу стану здоров`я свого товариша, має певні проблеми зі своїм здоров`ям та інколи не пам`ятає та не усвідомлює свої дії. Умислу на здійснення дрібної крадіжки він не мав. Вказує, що він є добропорядною та законослухняною людиною та ніколи не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Вважає, що вказана ситуація виникла через його стан здоров`я, викликаного поважним віком та нервовими переживаннями.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП суду надані: протокол серії АПР18 №434985 від 01.04.2020 року; висновок за матеріалами ЖЄО №103 від 01.04.2020 року; рапорт працівника поліції від 01.04.2020 року; заява керуючого магазину «Фоззі» про вчинену крадіжку; письмові пояснення ОСОБА_1 ; довідка вартості майна; виписка з акту інвентаризації.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП суду не надано.

Диспозиція ч.2 ст.51 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Відповідно до змісту протоколу серії АПР18 №434985 від 01.04.2020, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше не притягався. Також матеріали справи не містять взагалі будь-яких належних та допустимих доказів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 51 КУпАП.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП), слід визначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом.

Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки.

Тому суд, у випадку доведеності вини ОСОБА_1 , не має права перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 51 на ч.1 ст. 51 КУпАП.

При цьому суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується прямим умислом і корисливою метою.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, всупереч вимог ст.256 та диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП, не містить відомостей щодо наявності прямого умислу ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.

Крім того, вирішуючи питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, враховую те, що суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 у минулому притягувалась до адміністративної відповідальності або притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень або злочинів проти власності.

Положеннями ст.256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи. КУпАП детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім зазначеного сам протокол серії АПР18 №434985 від 01.04.2020 має виправлення в частині дати скоєння інкримінуємого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та суми вартості викраденого майна, що є порушенням п.7 р.2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року за №1496/27941, відповідно до якого «не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Також відповідно до п.п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18) «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.22,283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов