Справа № 158/979/20 Провадження №33/802/368/20 Головуючий у 1 інстанції:Костюкевич О. К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника Вічинюка А.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 квітня 2020 року о 20 год. 15 хв. у житловому масиві «Кульчин-2» по вул. Медовій Волинської області, керуючи мотоциклом марки «Spark» д.н.з. « НОМЕР_1 », перебував у стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржує його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважає рішення суду необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Місцевий суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшовши формально до вивчення обставин справи. Вказує, що порушено його основоположне право на захист, оскільки 07.05.2020 року місцевим судом розглянуто справу у його відсутності, а у даній постанові суддя зазначив, що з його участю. Зазначає, що обставини які викладені в поясненнях свідків не відповідають дійсності. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Стверджує, що мотоциклом не міг керувати, оскільки він був несправний. Просить скасувати постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вічинюка А.А., які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ч.1 ст.130 КУпАП вказують на притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у порушенні п.2.9а ПДР знайшла підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і підтверджується наступними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №218170 від 12.04.2020 року, згідно якого 12 квітня 2020 року о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 у житловому масиві «Кульчин-2» по вул. Медовій Волинської області, керуючи мотоциклом марки «Spark» д.н.з. « НОМЕР_1 », перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків за результатами огляду якого вміст алкоголю становить 0,61 %, чим останній порушив п.2.9а ПДР, крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №218170 від 12.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначив, що «вживав бутилу 0.5 алкогольного пива» (а.с.2-3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.4-5).

Вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за порушення ним п. 2.9а Правил, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Свідок ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції повідомив про те, що 12.04.2020 року молодий чоловік по імені ОСОБА_5 взяв мотоцикл марки «Spark» та поїхав, через деякий час повідомив нам, що даний транспортний засіб зламався. Підійшовши до мотоциклу, перехожі люди які були поблизу зробили нам зауваження, щодо швидкої їзди на мотоциклі. Даних осіб було десь від 5 до 8 чоловік, невдовзі виник конфлікт, викликали працівників поліції які ОСОБА_5 забрали в Луцьк.

Доводи апелянта про порушення права на захист не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення останньому (а.с.7) та в оскаржуваній постанові судді вказано особу правопорушника ОСОБА_1 (а.с.8).

Доводи апелянта стосовно того, що матеріали справи не містять доказів керування ним мотоциклом у стані сп`яніння, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 які пояснили, що водій мотоцикла марки «Spark» рухався з високою швидкістю (а.с. 4-5).

Доводи апелянта на те, що працівниками поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення саме апелянтом вимог п. 2.9а ПДР.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального приладу «Драгер» в присутності двох свідків, на що останній погодився, результатами огляду якого вміст алкоголю становить 0,61 %.

За таких обставин, враховуючи те, що незгоди працівнику поліції водій ОСОБА_1 на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також щодо результатів тесту не висловлював про, що свідчить підпис останнього (а.с.2), тому огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на необґрунтованість прийнятої у справі постанови щодовизнання апелянта винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 при апеляційному розгляді справи про те, що перший не керував транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, які в розумінні ст.251 КУпАП, є належними та допустимими доказами, а саме показами приладу «Drager», поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в графі протоколу про адміністративне правопорушення про те, що він вживав пиво (а.с.1-3), поясненнями очевидців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 які ствердили, що робили зауваження особі яка керувала мотоциклом марки «Spark» з приводу його руху та маневру їзди. Від водія вказаного мотоциклу, яким виявився ОСОБА_1 було чути запах алкоголю у зв`язку з чим і були викликані працівники поліції. В судді першої інстанції ОСОБА_1 для перевірки правдивості свідчень не заявляв клопотання про виклик і допит даних осіб в судове засідання.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 ступінь його вини та інші обставини, обравши безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 травня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк