Справа № 652/270/20
П О С Т А Н О В А

27 квітня 2020 року суддя Високопільського районного суду Херсонської області Дамчук О.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Високопільського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючої начальником ВПЗ Новопетрівка, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності,

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2020 року серії АПР18 № 422909, 08.04.2020 року, близько 09.15 години, будучи начальником відділення поштового зв`язку в с. Новопетрівка, ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , перебувала на своєму робочому місці без індивідуальних засобів захисту обличчя та очей, чим порушила п. 8 ч. 2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року № 221 (із змінами та доповненнями), скоївши при цьому правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненому правопорушенні не визнала, пояснивши, що 08.04.2020 року з ранку було прохолодно та вона, оскільки не було відвідувачів вирішила запалити котел (буржуйку), тому зняла рукавички та приспустила маску на підборіддя (важко було дихати) та розпалювала дрова в котлі. В цей момент до приміщення поштового зв`язку зайшло четверо людей, які не представились та почали фотографувати її на мобільний телефон. Також повідомила, що їй раз в неділю видають 10 медичних масок та рукавички, однак засобів захисту очей їй в той час не видавали. Також надала до суду копію посвідчення, що вона є багатодітною матір`ю.

В судовому засіданні провідний фахівець відділу державного нагляду при Високопільському ВП, ОСОБА_2 , суду повідомила, що 08.04.2020 року під час спільно рейду в період карантину разом з працівникам поліції перебувала в с. Ново петрівка, при відвідуванні ВПЗ виявили, що у ОСОБА_1 була приспущена маска на обличчі. Відвідувачів під час перевірки у приміщенні пошти не було, а ОСОБА_1 щось робила, однак вона не зрозуміла, що саме.

Із протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 № 422909 від 08.04.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на своєму робочому місці без індивідуальних засобів захисту, зокрема захисту обличчя та очей.

З переглянутих фото матеріалів долучених до справи вбачається, що на момент рейду по перевірці дотримання карантинних заходів, біля пошти відсутнє скупчення людей, в приміщенні ВПЗ відсутні відвідувачі та працівник пошти перебуває у підсобному приміщені поряд з піччю, на робочому місці ОСОБА_1 без індивідуальних засобів захисту, зокрема захисту обличчя та очей зафіксовано не було.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як убачається з протоколу серії АПР18 N АПР18 № 422909 від 08.04.2020 року, ОСОБА_1 порушила пункт ч.2 п.8 Постанови КМУ N 211 від 11 березня 2020 року. із змінами та доповненнями від 02.04.2020 року № 255.

Відповідно до ч.2 п.8 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року із змінами та доповненнями від 02.04.2020 року № 255 в зазначеній редакції зазначено:

Заборонити до 24 квітня 2020 року;

8) роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім:

…;

провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, а також медичної практики,… об`єктів поштового зв`язку,… за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;

Як убачається з пояснень ОСОБА_1 , їй раз в неділю видавалось 10 медичних масок та рукавички, однак засобів захисту очей їй в той час не видавали. Під час перевірки знаходилась у підсобному приміщені, оскільки відвідувачів ВПЗ не було та розпалювала піч.

Також доказів того, що ОСОБА_1 видавалися засоби захисту очей, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином у діях ОСОБА_1 порушення вимог частини 2 пункту 8 Постанови КМУ N 211 від 11 березня 2020 року із змінами та доповненнями внесеними Постановою КМУ від 02.04.2020 року № 255 не вбачається.

Крім того, зазначена особа в протоколі свідком, ОСОБА_2 , не може розцінюватись, як свідок, оскільки в судовому засіданні встановлено, що являється працівником Високопільського відділу поліції, яка здійснювала рейди по відпрацюванню порушення правил, щодо карантину.

Окремо слід звернути увагу на обставини справи в контексті доказів, які зібрані у справі на підтвердження викладеного у протоколі порушення.

Отже, свідки події даного правопорушення відсутні, зазначення свідком працівника поліції є порушенням сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу "справедливого судочинства". (Рішення ЄСПЛ у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 9 червня 1998 року, "Худобін проти Російської Федерації" від 26 жовтня 2006 року, "Ваньян проти Російської Федерації" від 15 грудня 2005 року, "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року.)

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті наявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" від 5 лютого 2008 року).

Матеріалами справи, яка розглядається, не підтверджено, що ОСОБА_1 знаходилась на робочому місці без індивідуальних засобів захисту, однак навпаки, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не знаходилась на робочому місці без індивідуальних засобів захисту, оскільки відвідувачів в приміщені відділення поштового зв`язку не було та працівник знаходилась у підсобному приміщені де розпалювала котел (буржуйку) оскільки в приміщенні пошти було прохолодно.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність. Склад адміністративного правопорушення складає: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, умисел.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 38, 44-3, 184, 221, 247, 268, 280, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Високопільський районний суд Херсонської області.

Суддя О.О. Дамчук