ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/1329/20

Номер провадження : 3/484/570/20

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Шаповалової В.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Некрасенка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ матеріали, які надійшли від Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Узбекистан, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 116988 від 27 квітня 2020 року.

Згідно з даним протоколом 27 квітня 2020 року о 01:00 в м. Первомайськ по вул. Грушевського водій ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в Первомайський ПЦМБЛ про що свідчить акт № 10, водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом передано ОСОБА_4 .

Підписів свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в протоколі немає.

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння; на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я; оскільки у нього були сумніви щодо стерильності комплектуючих газоаналізатора, наполягав на здачі аналізу крові, в чому йому було відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків та ОСОБА_3 , суд дійшов до таких висновків.

Підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ч. 1 ст. 254 КУпАП).

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, а також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відтак, обставини вчинення правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи до юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2011 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 р. - направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

У п. 5, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських апаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 встановлено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатом такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності; водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 вказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення

огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 15); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду (пункт 16).

У протоколі зазначено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер в присутності двох свідків; стан алкогольного сп`яніння було визначено в закладі охорони здоров`я, що підтверджується актом № 10.

Свідок ОСОБА_6 , зазначений в протоколі, у судовому засіданні пояснив, що близько 01:30 27.04.2020 р. був запрошений працівниками поліції в якості свідка під час того, як ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я; будь-яких інших свідків у його присутності не було; протокол у його присутності не складався, він його не підписував.

Зазначені покази відповідають письмовим показам від 27.04.2020 р. зазначеного свідка та письмовим показам свідка ОСОБА_5 , зазначеного у протоколі.

Свідок ОСОБА_4 , допитана за клопотанням адвоката, повідомила, що в ніч з 26 на 27 квітня 2020 р., приблизно о 23:30 їй зателефонував ОСОБА_3 , повідомив, що його зупинила поліція, після чого вона пішла до нього; через деякий час вони поїхали до лікарні, з лікарні вийшли під ранок, після чого вона сіла за кермо автомобіля ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_8 , допитаний за клопотання адвоката, повідомив, що ввечері 26.04.2020 р. він був свідком того, що приблизно о 23:30 ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції в центрі м. Первомайськ, в районі магазину «Копійка».

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого на підставі акта № 10 складеного о 2:15 2020 року (дату та місяць не зазначено) о 02:15 27.04.2020 р. лікар ОСОБА_9 оглянув ОСОБА_3 ; висновок огляду: ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_9 , який є лікарем, допитаний за клопотання адвоката, в судовому засіданні пояснив, що під час його чергування до лікарні працівниками поліції був доставлений ОСОБА_3 , який наполягав на визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом аналізу крові, на що працівники поліції заперечували. В свою чергу ОСОБА_3 відмовився від огляду за допомогою приладу Драгер. Висновок, який він склав за результатами огляду заповнено некоректно та має свідчити, що ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, оскільки будь-яких досліджень щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 не проводилось у зв`язку з його відмовою. Під час огляду в приміщенні закладу охорони здоров`я свідків не було.

З дослідженого судом запису на DVD-диску вбачається, що в закладі охорони здоров`я ОСОБА_3 наполягає на огляді на стан алкогольного сп`яніння шляхом лабораторного дослідження аналізу крові та відмовляється пройти такий огляд за допомогою газоаналізатора Драгер.

За клопотанням адвоката було надіслано запит до Первомайського ВП ГУПН в Миколаївській області щодо отримання інформації, відображеної і Журналі обліку видачі, повернення портативного реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації.

Відповідно до відповіді від 09.06.2020 р. № 9594/70-2020 в Первомайському ВП ГУНП в Миколаївської області ведення такого Журналу не передбачено.

Таким чином, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, доказів, які підтверджують перебування вказаної особи у стані алкогольного сп`яніння не надано; натомість надано відеозапис, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я за допомогою алкотестера Драгер, що також було підтверджено показами свідка ОСОБА_9 ; крім того, свідок ОСОБА_9 підтвердив, що будь-яких до сліджень щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 в лікарні не проводилось.

Згідно зі ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», п. 39 рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його санкція має кримінальну природу.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia) no. 926/08 від 20.09.2016 ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 тлумачяться на його користь, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних, допустимих та належних доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Ураховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 10 днів.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Т.Ю. Фортуна