Справа № 559/2093/20
Номер провадження 3/559/1003/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Остапчук О.В.

за участі:

прокурора Гандзілевського Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , жит. АДРЕСА_1 , громадянина України, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майором поліції Коцюбинською Вікторією Вікторівною, 30 вересня 2020 року складено протокол № 315 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно якого,ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, на посаді державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг Дубенського РДА, відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", будучи державним службовцем 9 рангу посад категорії «В», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимог фінансового контролю, передбачених частиною абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після припинення діяльності пов`язаної з виконанням функцій держави, за 2019 рік, а саме, подав таку декларацію12.06.2020 о 19 год. 50 хв. чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що не зміг вчасно подати декларацію про доходи після звільнення у зв`язку з тим, що перебував за кордоном із січня 2020 року до 10 червня 2020 року, пам`ятав про необхідність подати декларацію, а тому відразу після повернення до місця свого проживання, зібравши усю необхідну інформацію про фінансовий стан, подав декларацію 12 червня 2020 року. Жодного умислу не подавати декларацію не мав, в даному випадку так склалися обставини, незалежні від його волі. Просив виправдати його від інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП підтримав у повному обсязі, вважає, що у діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП. Просив визнати, ОСОБА_1 винуватим за ч.1ст.172-6 КУпАП та піддати адміністративному стягненню, у виді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.278 КУпАП, посадовою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших питань, вирішуються питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), ОСОБА_1 був суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

З наказу №55к від 24.04.2019 вбачається, що ОСОБА_1 24.04.2019.2020 призначено на посаду державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації, та присвоєно 9 ранг державного службовця категорії «В»(а.с.19).

Наказом №77к від 27.05.2019 ОСОБА_1 27.05.2019, звільнено з посади державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг райдержадміністрації(а.с.18)

ОСОБА_1 27.05.2019 роз`яснено про необхідність до 01.04.2020 подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеним ЗУ «Про запобігання корупції»(а.с.30).

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію після звільнення за минулий рік 12 червня 2020 року о 19 год. 50 хв.(а.с.8-11).

Згідно пояснень ОСОБА_1 та копії його закордонного паспорту серії НОМЕР_2 (а.с.36), ОСОБА_1 перебував за кордоном з січня 2020 року, а повернувся на територію України 10.06.2020.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію, як особа яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 12 червня 2020 року, коли, зважаючи на перебування за межами території України, отримав змогу повернутися до місця свого проживання.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи. Так само, під час розгляду справи не було встановлено мотивів ОСОБА_1 на уникнення фінансового контролю, отриманих доходів за період після звільнення.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, 172-6, 221, 280, 284, 287-291 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець