Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

3 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю:

особи, щодо якої винесено постанову, ОСОБА_1 ,

захисника Давиденка О.Л.,

потерпілої ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ),

представника потерпілої Мариїнського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Давиденка О.Л. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Денихівка Тетіївського району Київської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 26.12.2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Як встановив суд, 23 січня 2018 року близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Renault" д/н НОМЕР_2 на вул. Окружна дорога (заїзд на вул. Зодчих) в м. Києві, всупереч вимогам п.п.2.3 "б", 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху і не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі", внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Mitsubishi" д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі захисник Давиденко О.Л. зазначає, що постанова прийнята без урахування фактичних обставин справи та наявних у справі доказів, а висновок про порушення ОСОБА_1 вимог ПДР ґрунтується на поясненнях ОСОБА_2 , яка постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного _________________________________________________________________________________

Справа № 33/824/703/2020 Постанова винесена суддею Оздобою М.О.

Категорія: ст.124 КУпАП

правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося у порушенні вимог п.п.10.4, 12.1 ПДР. За висновком експерта № 9368 від 17.09.2019 року тільки за версією розвитку події ОСОБА_2 було встановлено невиконання ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 5.18. Однак пояснення ОСОБА_2 в частині місця зіткнення транспортних засобів, первинного та повторного удару автомобілем "Renault" керованого нею автомобіля "Mitsubishi" не узгоджуються з схемою місця ДТП, яку підписали обидва водія, і з вказаним раніше висновком, оскільки, як встановив експерт, місце зіткнення в схемі є технічно спроможним, і первинний контакт відбувся між лівою передньою частиною автомобіля "Renault" і правою задньою кутовою частиною автомобіля "Mitsubishi" у положенні, близькому до попутного.

Що стосується порушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 "б", 12.1 ПДР, то останній не міг передбачити, що автомобіль "Mitsubishi", яким керувала ОСОБА_2 , при виконанні повороту праворуч з вул. Окружна дорога на вул. Жмеринську раптово з`явиться в його смузі руху. Саме ОСОБА_2 , як стверджує захисник, створила небезпеку для руху автомобіля "Renault", що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Не погоджується і з висновком суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР, оскільки його підзахисний не змінював напрямок руху під час керування транспортним засобом і лише після виявлення небезпеки для руху - автомобіля "Mitsubishi", щоб уникнути прямого зіткнення, змушений був гальмувати і вивертати кермо праворуч. А тому твердження, що за умови подальшого руху автомобіля "Renault" прямо це не призвело б до зіткнення, не доведено. Судом не було встановлено, що ОСОБА_1 мав можливість уникнути зіткнення, не змінюючи напрямок руху, і висновок експерта не містить жодних розрахунків з цього приводу. Також, на переконання захисника, суд безпідставно допитав як експерта ОСОБА_4 і долучив до справи висновок спеціаліста № 2883/18-52 від 09.02.2018 року, в тому числі і з тих підстав, що вказаний висновок у судом не було взято до уваги як належний та допустимий доказ, про що зазначено в постанові Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року та постанові Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2018 року.

З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, пропуск якого мотивовано тим, що в судовому засіданні 26.12.2019 року було оголошено резолютивну частину постанови, повний текст отримано лише 03.01.2020 року, після чого захисник та ОСОБА_1 отримали можливість ознайомитися з підставами для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення захисника Давиденка О.Л., який підтримав клопотання про поновлення строку і апеляційну скаргу, стверджуючи про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; пояснення ОСОБА_1 на підтримку позиції захисника; пояснення представника потерпілої Мариїнського О.В. і потерпілої ОСОБА_2 , які заперечували проти поновлення процесуального строку та задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, при цьому акцентували увагу на тому, що невідповідність у діях ОСОБА_1 вимогам п.п.10.1, 12.3, 12.4 ПДР була встановлена судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначено правила обчислення процесуальних строків. Однак, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на профілактичну та каральну мету адміністративних стягнень провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09.06.2011 року), вважаю, що питання обчислення процесуальних строків повинно бути розглянуте за аналогією закону, тобто у передбаченому ст.ст.115-118 КПК України порядку.

У відповідності з положеннями ч.ч.5, 7 ст.115 КПК України при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

За загальними правилами строк подання апеляційної скарги закінчувався у вихідний день - неділю 05.01.2020 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 995-р від 23.10.2019 року у 2020 році робочий день із понеділка 6 січня було перенесено на суботу 11 січня, а вівторок 07.01.2020 року був святковим днем. Апеляційна скарга подана захисником 08.01.2020 року, тобто на наступний за вихідними і святковими днями робочий день. А тому строк апеляційного оскарження пропущено не було і підстав його поновлювати немає.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Так, обґрунтовуючи свої висновки про винуватість ОСОБА_1 , суддя взяв за основу дані, які містяться у висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 9368 від 17.09.2019 року в сукупності з іншими доказами, якими, як це вбачається зі змісту постанови, є дані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП, фотокартках з місця пригоди, поясненнях потерпілої, свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також судових рішеннях у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ). При цьому залишив поза увагою пояснення ОСОБА_1 , технічна спроможність яких цим же висновком спростована не була, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , який категорично заперечив свою винуватість, 23.01.2018 року він, керуючи автомобілем "Renault", рухався по вул. Окружна дорога в крайній правій смузі. Біля з`їзду на вул. Жмеринську та вул. Зодчих помітив, що з лівого боку перестроюється автомобіль "Mitsubishi", водій якого намагався виконати поворот праворуч зі смуги, призначеної для руху прямо, через напрямний острівець, підрізавши його. Він застосував гальмування та інстинктивно вивернув кермо праворуч, намагаючись уникнути прямого зіткнення, від чого його автомобіль також занесло на цей острівець. Контакт мав дотичний характер і відбувся у правий задній кут автомобіля "Mitsubishi".

У поясненнях по суті адміністративного правопорушення під час оформлення матеріалів справи ОСОБА_1 у більш стислому виді повідомляв аналогічні обставини.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що, керуючи автомобілем "Mitsubishi", рухалася по вул. Великій кільцевій в напрямку вул. Жмеринської, виконавши розворот у призначеному для цього місці. Виїхавши зі смуги розгону, увімкнула покажчик правого повороту і перестроювалася для виконання повороту на вул. Жмеринську, рухаючись зі швидкістю 20-40 км/год. Коли наблизилася до крайньої правої смуги, за якою була смуга для гальмування, праворуч рухався вантажний автомобіль, який загальмував, щоб пропустити її, і вона почала маневр перестроювання у крайню праву смугу. Під час заїзду на направляючий острівець швидкість руху її автомобіля становила приблизно 15 км/год., автомобіля "Renault" в смузі гальмування не було. Перебуваючи приблизно на середині острівця, побачила автомобіль "Renault", який рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год., і далі відбулось зіткнення. Автомобіль "Renault" своєю передньою лівою частиною вдарив її автомобіль у праву бокову частину, його "зрикошетило", і він знову цією ж частиною вдарив її автомобіль у передню праву частину, а потім змістився праворуч приблизно на 13 м і зупинився.

Схемою місця ДТП та світлинами, які містять дані про ділянку дороги, де сталася пригода, розташування дорожньої розмітки, місце зіткнення транспортних засобів і їх розташування після пригоди, характер і локалізацію механічних пошкоджень (деформація лівого переднього крила, переднього бамперу зліва, розбита передня ліва блок-фара та протитуманна фара, пошкодження лакофарбового покриття капоту зліва в автомобілі "Renault Koleos", деформація правого заднього і переднього крил, заднього бампера справа, розрив переднього бампера справа, пошкодження покажчика повороту на крилі в автомобілі "Mitsubishi Lancer"), підтверджується, що ДТП сталася в межах напрямного острівця ближче до його початку при з`їзді з вул. Окружна дорога на вул. Зодчих, на яку, повертав автомобіль "Mitsubishi".

Схема місця ДТП складена в присутності водіїв - учасників пригоди і підписана ними без застережень.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 9368 від 17.09.2019 року з причин, детально наведених у дослідницькій частині, для оцінки дій водія автомобіля "Renault" на предмет їх відповідності вимогам п.2.3 "б" ПДР не потрібне застосування спеціальних знань у галузі автотехніки, тому така оцінка може бути надана судом самостійно з урахуванням міркувань, наведених у дослідженні. За версією розвитку пригоди зі слів водія ОСОБА_1 в його діях не вбачається невідповідностей вимогам дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі" Розділу 33 ПДР (рух прямо) і з технічної точки зору слід вважати його дії такими, що не відповідали вимогам п.12.1 ПДР. За варіантом механізму ДТП зі слів водія ОСОБА_2 дії водія автомобіля "Renault" не відповідали вимогам дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі" Розділу 33 ПДР (рух праворуч), оцінити дії водія автомобіля "Renault" на предмет відповідності вимогам п.12.1 ПДР з технічної точки зору неможливо. Для встановлення причинного зв`язку між діями учасників ДТП і "негативними наслідками", що настали, необхідна юридична оцінка усіх зібраних доказів по справі, в тому числі даного висновку, що не відноситься до компетенції експертів автотехніків.

Первинне контактування відбулося між лівою переднє-кутовою частиною автомобіля "Renault" (в районі лівої передньої блок-фари) ти правою заднє-кутовою частиною автомобіля "Mitsubishi" (в районі заднього правого ліхтаря), а поздовжня вісь автомобіля "Renault" та поздовжня вісь автомобіля "Mitsubishi" в момент їх первинного контактування знаходились у положенні, близькому до попутного, під кутом, який кількісно можливо оцінити величиною близько 0° відносно поздовжніх осей обох транспортних засобів.

За варіантом механізму ДТП зі слів водія ОСОБА_2 з технічної точки зору при русі автомобіля "Renault" перед пригодою у смузі руху, з якої рух дозволено лише прямо (вздовж вул. Великої Кільцевої), зі швидкістю не більше ніж 50 км/год. контактування транспортних засобів виключалось. З причин, наведених у дослідницькій частині, за варіантом механізму ДТП зі слів водія ОСОБА_1 з технічної точки зору зіткнення транспортних засобів у межах напрямного острівця виключалось, за умови подальшого руху автомобіля "Renault" прямо по правій смузі (вздовж вул. Велика Кільцева, про яку зазначив у своїх поясненнях водій ОСОБА_1 ).

За варіантом механізму ДТП зі слів водія ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля "Renault" повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 12.4 ПДР та вимог дорожнього знаку 5.18 "Напрямок руху по смузі" Розділу 33 ПДР (рух праворуч) і п. 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 ПДР (дорожня розмітка). За варіантом механізму ДТП зі слів водія ОСОБА_1 в даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля "Renault" повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 12.1 та 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 ПДР (дорожня розмітка), а у випадку виникнення небезпеки для його руху - також відповідно до вимог п.12.3 ПДР.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля "Mitsubishi" повинна була діяти відповідно до вимог п.10.4 ПДР та п.1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 ПДР (дорожня розмітка). У випадку розвитку даної ДТП за механізмом зі слів водія ОСОБА_1 водій автомобіля "Mitsubishi" могла створювати водію автомобіля "Renault" небезпеку для руху, а не перешкоду, як вказано у формулюванні даного питання. Водночас, за механізмом, викладеним зі слів водія ОСОБА_2 , вона не створювала водію автомобіля "Renault" ні перешкоди, ні небезпеки для руху.

Місце контактування автомобілів "Renault" та "Mitsubishi" як проекція точок зон контакту на опорну поверхню знаходиться приблизно перед розташуванням зони осипу продуктів зіткнення. За умови руху автомобіля "Mitsubishi" зі швидкістю 10...15 км/год. мінімальна орієнтовна відстань, на якій знаходиться місце зіткнення від зафіксованого на схемі осипу заднього ліхтаря автомобіля "Mitsubishi", складає приблизно 1,2...1,8 м. Однак точно встановити точку контакту як проекцію контактуючих зон транспортних засобів на опорну поверхню відносно меж проїзної частини та дорожньої розмітки напрямного острівця неможливо з причин, наведених у дослідженні. Встановити швидкість руху автомобілів "Renault" та "Mitsubishi" безпосередньо перед пригодою з технічної точки зору експертним шляхом неможливо з причин, викладених у дослідженні.

Оцінюючи вказаний висновок, апеляційний суд погоджується з тим, що він є належним та допустимим доказом, оскільки підтверджує обставини, які підлягають з`ясуванню в справі, і отриманий в порядку, встановленому законом.

Разом з тим, цей висновок не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки експерт не зміг надати у категоричній формі відповідь на запитання "Чи було порушено водієм автомобіля "Renault" ОСОБА_1 з технічної точки зору вимоги п.п.2.3, 5.18, 12.1 ПДР в даній дорожньо-транспортній ситуації?". Враховуючи те, що швидкість руху транспортних засобів встановити неможливо, висновки суду про те, що ОСОБА_1 не обрав безпечну швидкість руху, що б свідчило про порушення ним вимог п.12.1 ПДР, не відповідають фактичним обставинам справи. І до висновку про невідповідність дій ОСОБА_1 вказаним вимогам ПДР експерт дійшов виключно з оцінки його пояснень, що його "занесло" в напрямний острівець після застосування гальмування та вивертання керма, що є суб`єктивним сприйняттям обставин ДТП, адже об`єктивних даних про втрату автомобілем "Renault" поперечної стійкості матеріали справи не містять.

Що стосується смуги руху, в якій рухався ОСОБА_1 , то з урахуванням проведеного дослідження експертом не виключається жодна з вказаних водіями версій розвитку пригоди, в тому числі версія ОСОБА_1 , який повідомив про те, що рухався в крайній правій смузі, з якої дозволено рух прямо, зі швидкістю близько 50 км/год. Висновки ж експерта про те, що за умови подальшого руху автомобіля "Renault" прямо по правій смузі зіткнення в межах напрямного острівця виключалося, базуються на тому, що маневр як засіб уникнення даної пригоди визнано недоцільним, при цьому встановити, чи можливо було уникнути зіткнення, взагалі, шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР, тобто шляхом гальмування, експертним (розрахунковим) шляхом не представилось можливим.

Пункт 2.3 "б" ПДР, у відповідності з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, є загальним, і його недотримання саме по собі, без порушення інших вимог ПДР, зазвичай не призводить до настання дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, наявними в справі доказами доведено, що при появі автомобіля "Mitsubishi", який перетинав траєкторію руху автомобіля "Renault", рухаючись зліва направо, ОСОБА_1 вживав заходи для зупинки керованого ним автомобіля та намагався уникнути зіткнення шляхом зміни напрямку руху, що, навпаки, свідчить про дотримання ним вимог п.2.3 "б" ПДР.

Стосовно пояснень потерпілої ОСОБА_2 , як правильно вказує в апеляційній скарзі захисник, вони в частині місця зіткнення не узгоджуються з схемою місця ДТП та вказаним висновком експерта.

До того ж, при оформленні матеріалів справи 23.01.2018 року безпосередньо після ДТП потерпіла вказувала, що, виконуючи поворот праворуч з крайньої правої смуги, коли її пропустив вантажний автомобіль, вона відчула удар у задню праву частину автомобіля, а коли вийшла, то побачила, що наїзд на її автомобіль здійснив автомобіль "Renault". Тобто зі змісту цих пояснень випливає, що до зіткнення ОСОБА_2 не бачила автомобіль "Renault", а відтак її версія про рух вказаного автомобіля у смузі, призначеній для повороту праворуч, викликає обґрунтовані сумніви у відповідності дійсним обставинам справи.

З приводу пояснень свідків апеляційний суд зауважує, то ОСОБА_5 до зіткнення автомобіль "Renault" також не бачив, ОСОБА_6 очевидцем ДТП не був і про обставини дорожньо-транспортної пригоди йому відомо зі слів потерпілої, а ОСОБА_7 - інспектор УПП у м. Києві лише показав, що складав схему місця ДТП, з якою погодилися учасники пригоди.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2018 року на ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як встановив суд, вона, керуючи автомобілем "Mitsubishi" по Окружній дорозі в м. Києві, всупереч вимогам п.п.10.4, 12.1 ПДР перед поворотом праворуч не врахувала дорожню обстановку і не зайняла крайнє праве положення на проїзній частині, не надала переваги автомобілю "Renault", що рухався праворуч, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення. Визнаючи ОСОБА_2 винуватою у вчиненні правопорушення, одночасно з цим у постанові суддя зазначив, що оскільки в діях ОСОБА_1 також вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 12.3, 12.4 ПДР, то копії матеріалів необхідно направити до Управління патрульної поліції в м. Києві для вирішення питання складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

Посилаючись на вказане судове рішення як на доказ винуватості ОСОБА_1 , суддя місцевого суду не врахував, що воно прийняте за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 . Після дорожньо-транспортної пригоди протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не складався і справа щодо нього не розглядалася, а тому категорична оцінка його дій на предмет невідповідності вимогам ПДР у справі про адміністративне правопорушення щодо іншої особи є неприпустимою, і такі висновки не можуть бути доказами його винуватості.

Постанова ж Апеляційного суду міста Києва від 19.03.2018 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , який просив вказану постанову судді змінити в частині направлення копій матеріалів до Управління патрульної поліції в м. Києві, та постанова Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2018 року, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисника Мринського О.В. в інтересах ОСОБА_2 , взагалі, не містять даних про оцінку дій ОСОБА_1 .

При цьому посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР обставинам справи є надуманими, оскільки такі обставини судом встановлені не були, а на відповідному аркуші постанови міститься виклад висновку експерта. Не можуть бути взяті до уваги і твердження захисника, що суд безпідставно допитав як експерта ОСОБА_8 , який склав висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № 2883/18-52 від 09.02.2018 року, оскільки ні пояснення, ні вказаний висновок суд в основу прийнятого рішення не покладав.

Оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при постановленні рішення суддею місцевого суду було неправильно застосовано норми матеріального права, а тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Давиденка Олега Леонідовича задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і провадження у справі щодо нього закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн