Номер провадження: 33/813/538/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представник потерпілого - Хілініченко Артем Хошанг,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Хілініченка Артема Хошанга в інтересах Департаменту патрульної поліції на постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Борщова І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №170696 від 11 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 11 грудня 2019 року близько 17.34 год., керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Інглезі в м.Одесі, під час обгону на перехресті допустив зіткнення з службовим транспортним засобом Toyota Prius, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.14.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 січня 2001 року (далі-ПДР). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с.25-26).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі, та узагальнення доводів особи, яка її подала

19 березня 2020 року представник Хілініченко А.Х. в інтересах потерпілого Департаменту патрульної поліції, як власника автомобіля Toyota Prius, подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с.46-47).

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року причини пропуску строку визнані поважними та поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року (а.с.60-61).

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, посилається на те, що постанова прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а саме:

- до початку розгляду справи суд не виніс жодного процесуального документа про вирішення питання про залучення до справи потерпілого, позбавивши можливості письмово подати до суду відповідні пояснення у справі;

- лист з КУ «СМЕП» ОМР та фотознімки є неналежними доказами, оскільки подані не завчасно, потерпілий з ними не був ознайомлений, даний фотознімок не відображає дійсних дорожніх обставин, бо зображений на ньому дорожній знак був встановлений після ДТП;

- суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

- зі схеми ДТП видно, що водій ОСОБА_1 здійснював обгін на перехресті;

- судом не було призначено судової транспортно-трасологічної експертизи;

- копія постанови суду потерпілому направлена не була(а.с.28-35).

В судовому засіданні представник потерпілого Хілініченко А.Х. підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. При цьому, надав відзив на апеляційну скаргу (а.с.65-68).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №170696 від 11 грудня 2019 року був складений інспектором поліції відносно водія ОСОБА_1 , який 11 грудня 2019 близько 17.34 год., керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Інглезі в м.Одесі, під час обгону на перехресті допустив зіткнення з службовим транспортним засобом Toyota Prius, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.14.6 ПДР (а.с.1).

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушень п.14.6 ПДР України та закрив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з наступного:

- ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що рухався в м.Одесі по вул.Інглезі, зі сторони вул.Ак.Корольова в напрямку пр.Небесної Сотні, за мікроавтобусом, який перед вул.Світанку почав зупинятися. Не виїжджаючи на смугу зустрічного руху, він почав маневр об`їзду мікроавтобусу ліворуч. Несподівано він побачив, що з вул.Світанку, без увімкнених проблискових маячків, без сирени на проїжджу частину перед ним виїхав службовий автомобіль Toyota Prius, який здійснював поворот ліворуч. Вважав, що у ДТП і пошкодженні транспортних засобів винен водій автомобіля патрульної поліції ОСОБА_2 , який здійснив виїзд на нерегульоване перехрестя з прилеглої території, не надавши перевагу в русі його транспортному засобу, який рухався по головній дорозі;

- водій ОСОБА_2 в письмових поясненнях та представник потерпілого в судовому засіданні, в свою чергу, вважали, що за відсутністю по вул.Світанку дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», транспортні засоби, що виїжджають з цієї вулиці на вул.Інглезі, мають перевагу в русі перед транспортними засобами, які рухаються по вул.Інглезі, оскільки обидві дороги мають однакове асфальтобетонне покриття. В даній ситуації водій мікроавтобусу ОСОБА_5 надав дорогу службовому автомобілю, а водій ОСОБА_1 не виконав вимоги пріоритету та почав здійснювати обгін мікроавтобусу по зустрічній смузі на перехресті, не надавши дорогу службовому автомобілю, що наближався праворуч, що й призвело до зіткнення транспортних засобів;

- свідок ОСОБА_5 пояснив, що він, рухаючись по вул.Інглезі в напрямку пр.Небесної Сотні, при під`їзді до перехрестя з вул.Світанку, побачивши виїжджаючий автомобіль Toyota Prius з лівим покажчиком повороту, зупинився, щоб надати службовому автомобілю дорогу. При цьому надав сигнал ближнім світлом фар, лише після того водій Toyota Prius почав рухатися. В цей час ліворуч від нього автомобіль Mitsubishi Outlander здійснював обгін на перехресті по смузі зустрічного руху, який і здійснив зіткнення з Тоyota Prius;

- з наявного в справі відеозапису обставин ДТП вбачається, що водій автомобіля Тоyota Prius, рухаючись по прилеглій дорозі (вул.Світанку), під`їхав до перехрестя в місці примикання до головної дороги (вул.Інглезі). Водій мікроавтобусу, який рухався по вул.Інглезі, за власним бажанням, став надавати дорогу службовому автомобілю, блимнув світлом фар та зупинився. Водій автомобіля Тоyota Prius почав здійснювати поворот ліворуч. В цей час, автомобіль Mitsubishi Outlander, який рухався у своїй смузі за мікроавтобусом, став об`їжджати в межах своєй смуги мікроавтобус, який зупинився за відсутністю попереду будь-яких зрозумілих і видимих перешкод або пішохідного переходу;

- зі схеми місця ДТП видно, що тормозний слід автомобіля Mitsubishi Outlander починається в смузі, по якій він їхав в той момент, коли перед ним виникла перешкода у виді автомобіля Тоyota Prius, а спрямованість гальмового сліду свідчить про здійснення відвороту керма ліворуч водієм автомобіля Mitsubishi Outlander з подальшим викиданням цього автомобіля на смугу зустрічного руху.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, пояснення учасників ДТП та свідка, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не виніс жодного процесуального документа про залучення Департаменту патрульної поліції до участі у справі в якості потерпілого, чим позбавив можливості подати відповідні письмові пояснення у справі, є неспроможними.

За вимогами ст.269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Отже, встановлення статусу потерпілого в рамках справи про адміністративне правопорушення передбачено безпосередньо законом.

Департамент патрульної поліції як власник автомобіля Тоyota Prius, що зазнав механічних пошкоджень в результаті ДТП, є потерпілим у даній справі, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений на водія ОСОБА_1 , та винесення судом першої інстанції будь-яких додаткових процесуальних документів відносно його правового статусу не передбачено законом.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що представник Департаменту патрульної поліції Хілініченко А.Х. подавав суду письмові клопотання, приймав участь у судовому засіданні та надав свої усні пояснення, що свідчить про допуск представника до участі у справі для захисту інтересів потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про те, що лист з КУ «СМЕП» ОМР та фотознімки є неналежними доказами, оскільки подані ОСОБА_1 не завчасно, потерпілий з ними не був ознайомлений, даний фотознімок не відображає дійсних дорожніх обставин, бо зображений на ньому дорожній знак був встановлений після ДТП, є безпідставними та не приймаються до уваги.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що правових підстав вважати зазначені вище докази в розумінні ст.251 КУпАП неналежними чи недопустимими немає, а тому вони обґрунтовано прийняті судом першої інстанції до уваги та досліджені в судовому засіданні.

Фізичне не встановлення в день ДТП знаку пріоритету 2.1 «Надати дорогу» по вул.Світанку не робить вулиці Інглезі та Світанку рівнозначними.

Як зі схеми ДТП, так і з наявного відеозапису видно, що вулиця Світанку не має розмітки, ширина якої дорівнює 5,1 м, та є другорядною, на відміну від вулиці Інглезі, на якій наявна дорожня розмітка, шириною майже 10м (а.с.2).

Тому важко повірити, що ОСОБА_2 , будучі інспектором поліції, не міг відрізнити другорядну дорогу від головної.

Відповідно до вимог п.10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Враховуючи вказані вимоги ПДР, навіть якщо водій ОСОБА_2 вважав, що вулиці Світанку і Інглезі є рівнозначними дорогами, він, здійснюючі поворот наліво, повинен був впевнитися, що такий маневр (зміна напрямку руху) буде безпечний для інших учасників руху.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_2 неправильно оцінив дорожню ситуацію, не впевнився, що й інші водії транспортних засобів, крім водія ОСОБА_5 , готові надати дорогу.

Версія апелянта, що водій ОСОБА_1 здійснював обгін на перехресті, спростовується наступним.

Правилами дорожнього руху встановлено, що обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху (п.1.10).

В свою чергу, випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі (п.1.10 ПДР).

Згідно п.11.1 ПДР кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Так, зі схеми ДТП вбачається, що ширина смуги руху на проїзній частині, по якій рухався ОСОБА_1 , дорівнює 5,4м., що дозволяло йому здійснити випередження транспортного засобу без виїзду на зустрічну смугу.

Відеозаписом, на якому чітко зафіксовані обставини ДТП, також підтверджено, що водій ОСОБА_1 здійснював випередження мікроавтобусу, який почав зупинятися без видимих на то причин, до перехрестя.

В даному випадку апеляційний суд вважає, що автор протоколу про адміністративне правопорушення невірно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 як обгін на перехресті, оскільки останній здійснював випередження транспортного засобу, який рухався по суміжній смузі.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений підпункт пункту 14.6 ПДР (який налічує 8 підпуктів), тільки зі змісту самого протоколу вбачається, що його автор мав на увазі п.14.6а - «обгін на перехресті».

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідків, є необґрунтованими. Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, що в допиті свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 немає необхідності, оскільки їх письмові пояснення є чіткими і додаткових роз`яснень не потребують.

Відомостей про те, що ОСОБА_4 був свідком ДТП, матеріали справи не містять, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення від останнього інспектором поліції не відбиралися. Перебування його і ОСОБА_2 11 грудня 2019 року в одному наряді не є свідченням того, що в момент ДТП ОСОБА_4 був в машині з ОСОБА_2 .

Твердження про те, що судом не було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, є безпідставними, оскільки з таким клопотанням ніхто з учасників процесу не звертався, тому суд розглянув справу за наявними у ній доказами.

В суді апеляційної інстанції представник Департаменту патрульної поліції з клопотаннями про допит свідків та призначення судової експертизи не звертався.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що копія постанови потерпілому судом не направлялася, не приймаються до уваги. Відповідно до вимог ст.285 КУпАП копія постанови вручається або висилається потерпілому на його прохання. З відповідною заявою представник потерпілого до суду не звертався.

Факт не отримання потерпілим копії постанови врахований апеляційним судом під час розгляду та задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду.

За змістом ст.124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 11 грудня 2019 року, керуючи автомобілем MITSUBISHI Outlander, порушив норми п.14.6 ПДР.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Хілініченка Артема Хошанга в інтересах Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков