г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1815/20
Номер провадження 3/213/661/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №12482 від 04.05.2020 року (далі - Адміністративний протокол), водій ОСОБА_1 04.05.2020 року о 13 годині 09 хвилини в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, р-н Автошлях Р-74 керував транспортним засобом «Тойота» днз НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Правопорушення було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор АЕ-00091 та АЕ-00001, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, згідно підпису в Адміністративному протоколі про отримання його копії належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не надавав. За таких обставин вважаю за можливе розглянути справу у його відсутність, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суддя.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлені обставини.

Так, суддею було встановлено, що 04.05.2020 року відносно водія ОСОБА_1 було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.5 ПДР України, а саме: водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознакаминаркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Перевіряючи наявність обставин, які викладені у вказаному адміністративному протоколі тими доказами, які додані до матеріалів справи приходжу до висновку, що ці обставини не підтверджуються доказами.

Так, в якості доказу до матеріалів справи доданий відеозапис, який міститься на ДВД диску у двох відеофайлах - та , пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Направлення на огляд до КЗ КПНД.

Оглядаючи відеодокази суддею було встановлено, що після зупинки водія ОСОБА_1 поліцейський запитав його, чи були у нього раніше правопорушення, на що ОСОБА_1 відповів, що були, за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно наркотичного сп`яніння, на цей час він не вживає, керує тверезим, на запитання поліцейського чи готовий він пройти медичний огляд ОСОБА_1 відповів, що готовий, далі на прохання ОСОБА_1 відпустити його поліцейський зазначає, що оскільки він раніше притягався за ч. 1 ст. 130 КУпАП то його не можна відпустити (відеофайл боді-камера DSJX300001_AE0001). Згідно наступного відеофайлу інший інспектор поліції встановлює особу ОСОБА_1 та запитує, чи він керував автомобілем "Тойота", після чого зразу ж запитує, чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 каже "ні", в цей момент поліцейський запитує: "Свідки почули?", при цьому свідків не видно, в полі зору знаходиться тільки ОСОБА_1 , а на вказане запитання поліцейського відповіді не поступило, далі поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 законні права та вказує, що відносно нього буде складено адміністративний протокол, в цей момент до поліцейського із запитанням звертається чоловічий голос особи, яка знаходиться поруч з поліцейським: "А можна дізнатись, що він порушив?", на що поліцейський дає відповідь не про порушення, а про причину зупинки ОСОБА_1 (відеофайл боді-камера DSJX300091_AE0091).

Законодавство, яким у своїй діяльності повинна керуватись поліція у випадку встановлення у водія ознак сп`яніння.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення

Виходячи зі змісту вищевказаних вимог Інструкції, поліцейський повинен самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановити наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого) у водія транспортного засобу, у разі їх встановлення вони повідомляються водію та виступають законною підставою для проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я.

Виходячи зі змісту вищевказаних вимог Інструкції, поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі цих ознак поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на підтвердження чи спростування стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я (залежно від встановлених ознаків) відповідно до встановленого законом порядку.

При цьому, суддею, з вищевказаного відеозапису з боді-камери поліцейського встановлено, що після зупинки водія ОСОБА_1 та встановлення його особи поліцейський, без встановлення певних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння та їх повідомлення водію, дізнавшись про те, що раніше ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП зразу ж пропонує ОСОБА_1 пройти медичне обстеження, вказуючи, що минуле притягнення до відповідальності за вказаною статтею не дозволяє йому відпустити водія, інший поліцейський, після встановлення особи ОСОБА_1 зразу ж пропонує йому пройти медичне обстеження, не встановлюючи у водія ознак певного сп`яніння, взагалі не вказуючи жодної підстави для такого огляду.

Суд знаходить, що такі дії поліцейського не узгоджуються із Законом України "Про національну поліцію" та "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", порушують встановлений законом порядок і не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.5 ПДР України. В даному випадку усне повідомлення водія ОСОБА_1 про його давнішню причетність до порушення закону, не є законною підставою для вимоги пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння. Поліцейський, на виконання вищевказаних норм закону, був зобов`язаний особисто провести дії на встановлення у водія ознак сп`яніння на місці зупинки, у разі виявлення певних ознак певного сп`яніння повідомити водію, які саме ознаки сп`яніння у нього були виявлені і якого саме сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого і вже спираючись на ці виявлені ознаки запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що поліцейським зроблено не було і за відсутністю цих дій вимога поліцейського пройти огляд на стан саме наркотичного сп`яніння в медичному закладі є таким чином повністю безпідставною та незаконною. За вищевказаних обставин судом не приймається до уваги зміст Протоколу стосовно виявлених у водія ознак наркотичного сп`яніння, оскільки він спростовується вищевказаним відеодоказом і оцінюється лише як формальне рукописне заповнення графи протоколу, яке нічим не підтверджено.

Крім того, як свідчить інший відеозапис, особи свідків не встановлювались, свідкам не повідомлялось, які ознаки сп`яніння були встановлені у ОСОБА_1 , якому у зв`язку з цим було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, взагалі наявність свідків не підтверджується відеодоказом, при цьому суддя критично відноситься до письмових пояснень осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за своєю формою є типовим надрукованим бланком з графою, яка заповнена рукописно самим поліцейським Гаврилюк О. однаковим змістом про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння і які лише підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки склад вже заповнених пояснень не свідчить про волевиявлення певної особи повідомити чи посвідчити про певні обставини.

У свою чергу суддя не приймає до уваги зміст Направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КЗ КПНД, в якому вказується, що результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: неприродна блідість, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Як було достовірно встановлено в ході розгляду справи та дослідження доказів поліцейським не проводився огляд водія ОСОБА_1 та не виявлялись ознаки його сп`яніння, а підставою такого направлення до медичного закладу виступило минуле притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Попов.