Справа №: 302/238/20 3/302/100/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

28.04.2020 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

з участю: секретар судового засідання Гажук Н.В.,

особа, стосовно якої склали протокол ОСОБА_1 , адвокат Белла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 ч.1 КУпАП, за протоколом серії ДПР 18 № 388893 від 01.03.2020, складеним поліцейським Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кут М.Ю., стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий у 2001 році Хустським МРВ УМВС України в Закарпатській області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не судимого, постійного місця праці не має (сезонний працівник), раніше до адміністративної відповідальності не притягався,-

В С Т А Н О В И В:

01.03.2020 о 01 год.40 хв. в смт Міжгір`ї по вулиці Хустській Міжгірського району Закарпатської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.зн. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 під час судового розгляду встановлені обставини визнав. Натомість він і його адвокат заявили клопотання про закриття провадження в справі з мотивів, що огляд на стан сп`яніння не проводився поліцейським на місці зупинки із застосуванням відповідного приладу в присутності свідків, а висновок про такий огляд в Міжгірській районній лікарні не містить покликання на сертифікацію та повірку приладу, яким зафіксовано стан сп`яніння ОСОБА_1 , а також про проходження тематичного навчання лікарем ОСОБА_2 , який проводив огляд, - тому подані поліцейським докази є недопустимими. Окрім цього, ОСОБА_1 оскаржив постанову поліцейського від 01.03.2020 серії БАА № 719478, за якою на нього накладено штраф у сумі 510 грн за керування транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком і без посвідчення водія (статті 121 ч.6. 126 ч.2 КУпАП), з мотивів, що ця постанова винесена в його відсутності, а тому підстава зупинки керованого ним автомобіля та наступний огляд на стан сп`яніння є неправомірними. Вважають, що вина ОСОБА_1 не доведена у встановленому законом порядку і протколом поліцейського про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом.

Оцінивши встановлені обставини, зміст протоколу про адміністративне правопорушення і додані матеріали, позицію ОСОБА_1 та його клопотання, суд дійшов такого висновку.

Статтею 130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водія за керування транспортним засобом, зокрема у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 визнав встановлені судом обставини, а саме , те , що керував легковим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння в смт. Міжгір`ї, куди приїхав на АЗС з метою заправки авто, також те, що його зупинили працівники поліції і на їх пропозицію він пройшов огляд на стан сп`яніння в медичному закладі в Міжгірській РЛ, де до нього застосовували алкотестер. ОСОБА_1 також визнав, що зізнався поліцейським в тому, що до керування транспортним засобом вживав алкоголь (пиво і горілку) і надав їм особисті письмові пояснення про це, а також те, що його знайомий ОСОБА_3 після складання протоколу надав письмову розписку працівникам поліції щодо прийняття на зберігання автомобіля, яким керував ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 не заперечив належність йому підписів у матеріалах справи (протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях, висновку про медичний огляд).

Із змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 після його складання надав особисто пояснення, що «випив пиво і 0,05 горілки» і підписав цей протокол.

У висновку лікаря ОСОБА_2 Міжгірської РЛ, заповненому 01.03.2020 на підставі акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом з метою виявлення стану сп`яніння за № 12 , складеному о 02 год.15 хв. 01.03.2020, зазначено, що ОСОБА_1 обстежувався на підставі направлення інспектора Міжгірського відділення поліції ОСОБА_4 оглядався о 02 год.17 хв. і лікар дійшов висновку про алкогольне сп`яніння цієї особи (1,93%). Цей висновок підписаний ОСОБА_1 .

З письмових пояснень ОСОБА_1 видно, окрім відомостей, які зазначені вище, те, що він після зупинки керованого ним авто і розмови з поліцейським погодився на його пропозицію пройти медичне освідчення. У цих поясненнях є власноручні підпис ОСОБА_1 і запис про те, що ці пояснення записані поліцейським вірно.

Доводи, викладені ОСОБА_1 і його адвокатом у клопотанні, суд відхиляє з огляду на таке обґрунтування.

З обставин справи видно, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої до керування транспортним засобом і після зупинки авто поліцейським добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі де зафіксовано стан алкогольного сп`яніння, що перевищує допустиму норму за показником приладу алкотестера майже в 10 разів. Відсутність у справі відомостей про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності свідків, який міг бути проведений поліцейським, суд не вважає порушенням положень статті 266 КУпАП, бо ця норма не містить імперативу про обов`язковість такого огляду. Окрім цього, з обставин справи видно, що подія мала місце в нічний час доби і водій ОСОБА_1 доборовільно погодився пройти медичне обстеження в медичному закладі і не вимагав проведення огляду на місці.

Суд також вважає, що висновок лікаря відповідає за змістом вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, іншого сп`яніння або керування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. наказом МВС і МОЗ від 09.11.2015 № 1452/745). Твердження про те, що огляд проводився не уповноваженим лікарем із застосуванням невідповідного приладу алкотестера, є голослівними і не підтвердженими жодним доказом.

Суд також відхиляє покликання ОСОБА_5 та його адвоката на судову практику деяких судів щодо застосування в справах статті 130 ч.1 КУпАП, бо за змістом наданих постанов обставини цих справ є відмінними від обставин розглядуваної справи. Окрім цього, ця судова практика не є обов`язковою для застосування суддями про розгляді справ зазначеної категорії.

Суд не бере до уваги і те, що ОСОБА_5 вважає неправомірними дії поліцейського щодо підстав зупинки керованого ним транспортного засобу та оскаржив до суду притягнення його до відповідальності за ознаками статей 126 ч.2 і 121 ч.6 КУпАП, бо таке не є підставою для зупинення чи закриття провадження в розглядуваній справі за статтею 130 ч.1 КУпАП. Із змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія, документи з цього приводу не вилучались, а його особа встановлювалась за паспортом громадянина України. Натомість із змісту постанови, винесеної поліцейським після події про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ознаками статей 126 ч.2, 121 ч.6 КУпАП, видно, що цю постанову підписав особисто ОСОБА_1 і отримав копію.

З огляду на встановлені обставини та викладене обґрунтування, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП за ознаками керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння доведена належними і допустимими доказами у встановленому законом порядку.

Обираючи стягнення до ОСОБА_1 , яке передбачене статтею 130 ч.1 КУпАП, суд бере до уваги таке.

В матеріалах справи не має відомостей про те, що ОСОБА_1 наділений спеціальним правом керування транспортними засобами і має посвідчення водія. Тому до нього слід застосувати стягнення тільки у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто без застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, бо санкція статті 130 ч.1 КУпАП передбачає таке стягнення на інших осіб.

Керуючись статтями 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.1 КУпАП, і накласти на нього стягнення і виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у сумі 420 грн 40 коп.

У разі несплати штрафу добровільно в строк протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в сумі 20400 грн.

Постанову може бути оскаржено в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 294 КУпАП.

Суддя: В. П. Кривка