Справа № 163/520/20 Провадження №33/802/304/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.471, ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митного органу Пікалюка М.С., захисника Бурди Д.М., розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Вісьтака І.Я. на постанову судді Любомльського районного суду від 27 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4956,90 гривень з конфіскацією в дохід держави 533 штук жіночих колгот загальною вартістю 4956,90 грн. Провадження у справі за ст.471 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.01.2020 приблизно о 17 годині 47 хвилин, слідуючи на "в`їзд в Україну" через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби в якості водія автомобіля «Volkswagen Crafter», р.н.з. НОМЕР_1 , намагався перемістити через митний кордон з приховуванням від митного контролю в задній частині декоративної конструкції панелі даху пасажирського відділення з використанням демонтажу і монтажу декоративної панелі 533 штуки жіночих колготок загальною вартістю 4956,90 гривень.

Окрім того, ОСОБА_1 інкримінувалося порушення за вказаних обставин місця та часу порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю, оскільки останній переміщував через митний кордон України товар, який підлягав письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо ст.471 МК України та ненакладення стягнення щодо конфіскації автомобіля, в.о. начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, в даному випадку суддя суду першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в автомобілі був спеціальний тайник, де порушник розмістив товар, вартість якого 37310 гривень, тому суддя першої інстанції безпідставно закрив провадження щодо ст.471 МК України та не конфіскував в дохід держави автомобіль. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, призначити стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку представника митниці, який повністю підтримав апеляційну скаргу, міркування захисника, який заперечив доводи скарги, дослідивши матеріали справи, суддя доходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, що по суті в апеляції і не оскаржується.

За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України є вірною.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно висновку експерта Волинської торгово-промислової палати №О-10 від 20.03.2020 вартість 533 штук жіночих колгот могла становити 4956,90 грн.

Саме цю суму за основу і було взято в суді першої інстанції.

Даний доказ, на думку апеляційного суду, є належним та допустимим, оскільки отриманий в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

З огляду на фактичне використання "зеленого коридору" як способу приховування від митного контролю товарів, що підлягали обов`язковому письмовому декларуванню і пред`явленню до митного контролю, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.471 МК України є зайвою, а тому суддя місцевого суду прийшов до висновку, що в цій частині провадження підлягає закриттю. З таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд.

Згідно з абзацом 3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005р., суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначених у статті 352 МК (ч.1 ст.483 МК України), за які передбачено обов`язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних норм закону дотримався в повній мірі.

Судом встановлено, що предметом переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю були 533 штук жіночих колгот загальною вартістю 4956,90 грн.

Санкцією ст.483 ч.1 МК України передбачено накладення стягнення в розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно акту автотоварознавчого дослідження автомобіля «Фольксваген», ринкова вартість зазначеного автомобіля становить 282410 гривень.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи принцип співрозмірності між спричиненням шкоди державі (вартість переміщуваних порушником товарів через митний кордон України, яка становить 4956,90 гривень, та вартість транспортного засобу, яка становить 282410 гривень), прийшов до правильного висновку, що застосування конфіскації транспортного засобу, яка передбачена санкцією ч.1 ст.483 МК України, як додаткове стягнення, в даному випадку буде порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки таке додаткове стягнення не є пропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення, а також особі правопорушника, який вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил і щиро кається у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину та безробітну дружин, позитивно характеризується, так як явно покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар» та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Наслідки від вчиненого не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що накладення стягнення з конфіскацією автомобіля, передбаченого санкцією ч.1 ст.483 МК України, поставить правопорушника в ще гірше становище.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Вісьтака І.Я. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 27 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок