Справа № 199/2249/20
ПОСТАНОВА

іменем України

05 травня 2020 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

- який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

-за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Шахнарязана М.А.

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405044 від 25.03.2020 року, 25.03.2020 року о 01:21 годині в м. Дніпрі, по вулиці Янтарній 32 к водій ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» державний номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота . Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями, на думку працівника уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 виразив незгоду з фактами викладеними у протоколі, при цьому пояснив, що дійсно 25.03.2020 року приблизно о 01:00 він знаходився у себе вдома за адресою АДРЕСА_2 , та у нічний час вийшов до під`їзду покурити, де був помічений працівниками поліції, останні почали його звинувачувати начеб-то у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, за кермом якого він взагалі не був. Внаслідок чого він дуже обурився, та між ним і працівниками поліції зав`язався словесний конфлікт, у чому тільки і вважав себе винним.

Крім зазначеного, додав, що працівники поліції вже декілька разів на нього складали протоколи за ч.1 ст. 130 КУпАП, на його думку через іноземну реєстрацію його автомобіля, та упереджено ставилися до нього кожного разу.

Захисник Шахнарязан М.А. підтримав думку свого підзахисного, зазначивши, що на початку відео з камер, долученого працівниками поліції, вбачається, що сам ОСОБА_1 пропонував працівникам поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останні проігнорували пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд. Крім вказаного ОСОБА_1 , вимагав у працівників поліції докази про його начебто керування особисто ним транспортним засобом, однак таких доказів не було надано ані ОСОБА_1 , ані долучено до матеріалів кримінального провадження. У зв`язку з наведеним, захисник подав клопотання про закриття провадження на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши письмові матеріали справи, клопотання з додатками наданими захисником, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405044 від 25.03.2020 року, 25.03.2020 року о 01:21 годині в м. Дніпрі, по вулиці Янтарній 32 к водій ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» державний номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота . Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями, на думку працівника уповноваженого на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з рапорту поліцейського, 25.03 2020 о 01.16 годині, під час патрулювання у складі екіпажу Легіон 122, надійшло повідомлення про порушення правил ПДР транспортним засобом «БМВ» на іноземних номерах. Прибувши за місцем виклику було виявлено схожий транспортний засіб «БМВ 318» « НОМЕР_1 » та у м. Дніпро вулиця Янтарна, 34, даний транспортний засіб було зупинено , водієм якого виявився ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу ОСОБА_1 стверджував що за кермом транспортного засобу він взагалі не перебував, тобто, за час судового розгляду справи, виникло протиріччя у дійсності обставин відображених у протоколі та доводах працівників поліції які ґрунтуються на припущення з приводу керування вище зазначеним транспортним засобом.

Безпосередньо в судовому засіданні досліджувався відеозапис з нагрудних камер, долучений до справи про адміністративне правопорушення, на якому вбачається, що під час зазначених подій які мали місце 25.03.2020 року о 01:00 ємністю 38 хвилин, працівниками поліції жодного разу не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 на початку відеозапису, погоджувався пройти тест на місці, однак працівники поліції чомусь такої можливості йому не надали, як і не надали доказів того, що особисто ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» державний номерний знак « НОМЕР_1 ». В свою чергу сам ОСОБА_1 поводив себе не коректно, водійські права працівникам поліції не пред`явив, внаслідок чого його особу було встановлено ІПС «АРМОР». Крім вказаного, ОСОБА_1 , як свідчить відео, погрожував працівникам поліції, що і підтвердив у судовому засіданні внаслідок чого розкаявся.

Щодо, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід зазначити наступне, так, свідки у своїх поясненнях вказують, що ОСОБА_1 знаходиться з ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обставинам, але зазначені ознаки дещо суперечать ознакам викладеним працівниками поліції у протоколі, де зазначено: почервоніння очей, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Зазначене підтверджується відеозаписом, де працівники поліції попрохали свідків поставити підпис на заздалегідь складених поясненнях на виготовленому бланку.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З огляду на наявні розбіжності та протиріччя які містяться в матеріалах справи, у судовому засідання захисник Шахнарязан М.А. заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та працівника поліції який склав протокол про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 405044 - ОСОБА_4 .

Разом з тим, у судове засідання жодні з перелічених осіб - не з`явилися, тобто працівниками поліції формально проігноровано виклик, та не підтримано складений ними протокол.

Одночасно слід вказати, що всупереч вимогам ч.1 ст. 266 КУпАП , жодного об`єктивного та допустимого доказу, щодо дійсного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом матеріали справи не містять, та згідно пояснень останнього відсторонення і не відбувалося.

Суд також бере до уваги і той факт, що відповідно до положення п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ 17.12.2008 за №1103, Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення всупереч наведеному такого Направлення не містять, та як пояснив ОСОБА_1 від керування транспортним засобом його не відсторонили, а за водійське посвідчення взагалі не згадували, що ставить під сумнів підозри щодо сп`яніння ОСОБА_1 та безпосереднє керування ним транспортним засобом.

Крім вказаного, виключно Інструкцією, затвердженою Наказом МВС та МОЗ України від

09.11.2015 № 1452/735 визначено чіткий порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: Ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

У свою чергу, складений протокол у даному провадженні від 25.03.2020 серія серії ДПР18 № 405044, жодних із перелічених ознак не містить, так, дійсно у ньому йде мова про те, що у « ОСОБА_1 », виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте, такі ознаки як: почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота не в повній мірі відповідають вище наведеній Інструкції затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, матеріалами провадження не встановлено остаточної відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей. Зокрема і виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії, рішення від 30 травня 2013, заява №36673/04) та «Капелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена у протокол фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, сокільки це становити порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). З огляду на викладене, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та впевнитися у достовірності зазначених фактичних обставин і даних. Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом. Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

05.05.2020