Провадження № 3/761/4124/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Наталія Григорівна розглянувши матеріали, які надійшли від тимчасово виконуючого обов`язків командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ТВО командувача сухопутних військ Збройних сил України) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП України, громадянина:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, майора в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, згідно результатів службового розслідування від 22.04.2020 року, майор ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі без поважних причин 09.04.2020 року, 10.04.2020 року та до 16 год. 30 хв. 13 квітня 2020 року, причини своєї відсутності не повідомляв, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.172-11 ч. 3 КУпАП.

В судовому засіданні, яке відбулось 22.05.2020 року, ОСОБА_1 свою вину стосовно даного правопорушення не визнав та зазначив, що в даному випадку, склад адміністративного правопорушення відсутній так, як поважність причин своєї відсутності на службі він повідомив медичній сестрі медичного пункту та своєму безпосередньому начальнику. При цьому, як зазначив ОСОБА_1 його було звільнено від проходження служби до 10.04.2020 року за станом здоров`я. Крім того, на думку ОСОБА_1 , даний протокол, містить порушення щодо його оформлення, а викладені обставини не відповідають дійсності. При цьому, в судове засідання 09.06.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, з тих підстав, що він перебуває на самоізоляції, у зв`язку із захворюванням. Так, з урахуванням строків розгляду даної категорії справ про адміністративне правопорушення, визначених положеннями ст. 38 КУпАП, а також дати вчинення даного правопорушення, відповідно до протоколу, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання.

Статтею 172-11 ч. 3 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Разом з тим, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як встановлено в судовому засіданні майор ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командувача сухопутних військ Збройних сил України № 67 від 06.04.2020 року ОСОБА_1 на 3 доби з 06 по 08 квітня 2020 року звільнено від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.

Як вбачається з пояснень наданих тимчасово виконуючого обов`язків начальника оперативного управління штабу Командування Сухопутних військ Збройних сил України ОСОБА_2 та тимчасово виконуючого обов`язків заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерала-майора ОСОБА_3 , ОСОБА_1 09.04.2020 року та 10.04.2020 року на військову службу не з`явився. При цьому, 13.04.2020 року майор ОСОБА_1 з`явився на військову службу після звільнення від виконання службових обов`язків. Водночас, як зазначив ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не надав жодних підтверджуючих документів щодо свого перебування на лікуванні в період відсутності на роботів після 08.04.2020 року, відповідно до наказу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту від 21.04.2020 року, ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення стосовно своєї відсутності на службі з 09.04.2020 року, 10.04.2020 року та до 16 год. 30 хв. 13 квітня 2020 року

Так, в даному випадку, відповідно до складеного протоколу ОСОБА_1 кваліфікується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП., тобто нез`явлення військовослужбовця на службу без поважних причини з 09.04.2020 року по 16 год. 30 хв. 13.04.2020 року.

З положень зазначеної статті вбачається, що об`єктом вказаного правопорушення є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення полягає у діях або бездіяльності і має складну структуру можливих форм його прояву: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби певною тривалістю до трьох діб; 2) нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; 3) самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю до трьох діб; 4) нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю до трьох діб; 5) самовільне залишення військової частини або місця служби будь-яким військовослужбовцем тривалістю до трьох діб; 6) нез`явлення вчасно на службу без поважних причин будь-якого військовослужбовця тривалістю до трьох діб.

Самовільним є таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений надавати такий дозвіл.

Військовослужбовці строкової служби за межами військової частини мають право перебувати під час звільнення (в межах гарнізону), а також під час занять, робіт, лікування, відпустки, відрядження, переведення тощо. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Відповідно до встановленого порядку певні категорії військовослужбовців строкової служби звільняються з розташування військової частини командиром роти у визначені командиром військової частини дні й години. За дозволом на звільнення військовослужбовець звертається до свого безпосереднього командира (начальника).

На лікування поза розташуванням частини військовослужбовці направляються за направленням, підписаним командиром військової частини, і у супроводі фельдшера (санітарного інструктора). Військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або у відрядженні, на стаціонарне лікування направляються військовими комендантами або військовими комісарами. У день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом (частиною) видаються відповідні документи, і він самостійно (якщо не прибув супровідник з частини) направляється у військову частину, а після повернення зобов`язаний доповісти про це безпосередньому командирові (начальникові).

Військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, за певних умов мають право перебувати поза розташуванням військової частини у вільний від служби час.

Під військовою частиною розуміється територія військової частини, межі якої можуть і не позначатися огорожею, але звичайно визначаються наказом командира частини з ілюстрацією їх на плані (схемі). Межі території військової частини і межі військового гарнізону, як правило, не збігаються.

Під місцем служби, якщо воно не збігається з розташуванням частини, розуміється будь-яке місце, де військовослужбовець повинен у перебіг певного часу виконувати військові обов`язки або знаходитися за наказом чи дозволом начальника. Це може бути полігон, табір, військовий ешелон, корабельне приміщення, док, судноремонтний завод, гауптвахта, шпиталь чи лікарня, лазня, місце виконання господарських робіт чи проведення навчальних занять, як вони визначені відповідним командиром (начальником), маршрут пересування і місце знаходження у відрядженні, вказані у приписі, тощо

Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.

При звільненні з частини, при призначенні, переведенні, поверненні з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу військовослужбовець строкової служби повинен з`являтися на службу в строк, зазначений, відповідно, у записці про звільнення, приписі, посвідченні про відрядження, відпускній картці, документах лікувального закладу тощо.
Фактичний момент з`явлення військовослужбовця має бути задокументований.

Питання про поважність причин нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу при звільненні з частини, при призначенні, переведенні, з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу є питанням факту, яке входить до компетенції органу дізнання, слідчого, прокурора та суду і вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Поважними причинами затримки військовослужбовців у відрядженні понад строки, визначені в посвідченні про відрядження, є хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо та інші надзвичайні обставини, якщо причини затримки підтверджені відповідними документами. Поважними причинами затримки із відпустки можуть бути непередбачені перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував. Поважною причиною затримки із звільнення має визнаватися затримка військовослужбовця військовим комендантом, іншими органами державної влади у зв`язку з обставинами, не пов`язаними з незаконним перебуванням військовослужбовця поза розташуванням частини чи місця служби.

Як вбачається, в даному випадку, ОСОБА_1 не з`явився без поважних причин до військової частини для проходження служби з 09.04.2020 року, 10.04.2020 року та до 16 год. 30 хв. 13.04.2020 року, тобто в період після його звільнення від виконання службових обов`язків на 3 доби з 06.04.2020 року по 08.04.2020 року за станом здоров`я, відповідно до наказу від 06.04.2020 року.

Так, суду не надано доказів на спростування інформації, викладеної у даному протоколі. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається ОСОБА_1 у своїх письмових пояснень щодо причин його відсутності на службі у вказаний період надано не було. Таких доказів не встановлено і в судовому засіданні.

Отже, вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, витягами з наказів, поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , актом службового розслідування та власними поясненнями ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-11 ч. 3 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому, відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільняється від сплати судового збору за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 33, ч.3 ст. 172-11 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 172-11 ч. 3 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 70 (семидесяти) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови через Шевченківський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Притула