Справа № 362/3233/20
Провадження № 3/362/1293/20
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.07.2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Звенигородка Черкаської області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2020 року о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Maxima» номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Центральній в селищі Калинівка Васильківського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів), на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи, на відсутність норм КУпАП щодо здійснення фіксації розгляду справи технічними засобами, за клопотанням адвокатів ОСОБА_2 В.Ю і Криворучка Ю.В., з метою забезпечення принципу гласності судового розгляду, а також для реального забезпечення прав та інтересів особи, відносно якої складено протокол, було здійснено аудіо фіксацію розгляду справи за допомогою технічних засобів суду та долучено CD диск із звукозаписом до матеріалів справи.

Даючі пояснення в суді ОСОБА_1 категорично не визнав свою винність у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та пояснив суду, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки поліцейські не пропонували йому пройти такий огляд.

Також, пояснив суду, що автомобіль стояв і він ним не керував; повідомив суду про конфлікт із пішоходом, якого підтримали невідомі йому місцеві активісти; зауважив, що він дійсно підписував протокол, однак не робив у ньому запис «пив горілку».

Після дослідження змісту доданого до протоколу відеозапису, ОСОБА_1 на запитання судді повідомив, що на відео дійсно зафіксовано його особу та він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не керував транспортним засобом.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 суд оцінює як суперечливі, оскільки він також пояснив, що він керував даним автомобілем і на пішохідному переході у нього виник конфлікт із невідомим йому пішоходом, який не бажав завершувати перехід проїзної частини по пішохідному переході та зупинився перед керованим ним транспортним засобом.

Так, є суперечливими і пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував даним автомобілем та в подальшому, він повідомив суду, що після зупинки транспортного засобу, яким він керував, він ходив в магазин де вживав алкогольні напої та не мав наміру в подальшому керувати автомобілем.

Адвокати ОСОБА_3 і Криворучко Ю.В., які надавали правову допомогу особі, відносно якої складено протокол, вказали на порушення поліцейським відповідних інструкцій щодо складання проколоту та порушення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема і щодо способу передачі суду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки CD диск не було опечатано належним чином відповідальною особою.

Також, адвокати Бордік В.Ю і Криворучко Ю.В. подали письмове клопотання про виклик і допит свідків вказаних у протоколі та інспектора, який склав протокол.

Натомість, судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання, оскільки обставини щодо яких адвокати клопотали викликати вказаних осіб, зафіксовано і викладено у протоколі та доданих до нього матеріалах.

Зокрема, з урахуванням змісту дослідженого відеозапису щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд вважає достатнім інформації, що міститься в письмових поясненнях від 14.06.2020 року очевидців події ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 3).

Крім того, ОСОБА_1 та адвокати Бордік В.Ю і Криворучко Ю.В. подали письмове клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення виконання (або не виконання) ОСОБА_1 рукописного тексту в протоколі «пив горілку».

Дане клопотання суд залишив без задоволення, оскільки зміст письмових пояснень в вказаних у протоколі від імені ОСОБА_1 «пив горілку», суд не враховував при прийнятті рішення про винуватість особи, не приймав їх до уваги та не використовував як доказ в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки відносно останнього складено протокол не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову особи пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, стан ОСОБА_1 (тверезий чи ні) не є предметом дослідження і доказування у даній справі, а тому і та обставина чи пив ОСОБА_1 горілку, чи ні не має жодного значення для правильного вирішення даної справи по суті.

До того ж, ОСОБА_1 та адвокати Бордік В.Ю і Криворучко Ю.В. подали письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В задоволенні даного клопотання також було судом відмовлено, оскільки акт (КУпАП як нормативно-правовий акт), який встановлював адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП не скасовано, він діє та є чинним.

Одночасно, слід врахувати наступне.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі - Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно із якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Так, на відміну від статті 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція статті 286-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, також відсутня. Згідно із цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Проте, слід звернути увагу, що в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність.

Натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Статтею 253 КУпАП встановлено, що, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) дійде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

При цьому, передача матеріалів справи про керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, з тих міркувань, що зазначене діяння, передбачене статтею 286-1 КК, не може бути здійснена з огляду на те, що у статті 253 КУпАП йдеться про випадки, коли було вчинено кримінальне правопорушення, однак з тих чи інших об`єктивних або суб`єктивних підстав замість відкриття кримінального провадження було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, слід здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Як наслідок, винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 432782 від 14.06.2020 року (а.с. 1), актом огляду (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 14.06.2020 року (а.с. 3), актом огляду і тимчасового вилучення транспортного засобу від 14.06.2020 року (а.с. 4) та змістом відеозапису, що міститься у файлі на CD-R (а.с. 5).

Так, обставини безпосередньої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чітко, достовірно і беззаперечно підтверджено наданим на запит суду змістом відеозапису, що міститься у файлі на CD-R оглянутого і дослідженого судом під час розгляду протоколу в присутності особи, відносно якої складено протокол та її адвокатів.

Отже, під час розгляду справи не спростовано обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 432782 від 14.06.2020 року.

При цьому, матеріали справи не містять відповідних заяв особи про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки клопотав провести його огляд в закладі охорони здоров`я і/або самостійно у той же час звернувся до відповідного закладу охорони здоров`я для добровільного огляду на стан сп`яніння.

Доводи адвокатів ОСОБА_3 і Криворучка Ю ОСОБА_6 щодо порушень поліцейським відповідних інструкцій щодо складання проколоту та порушення оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема і щодо способу передачі суду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки CD диск не було опечатано належним чином відповідальною особою, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, під час розгляду справи, судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні знайшла своє повне підтвердження та доводиться в повному обсязі матеріалами справи, які не суперечать один одному, співвідносяться між собою, узгоджуються в деталях і доповнюють один одного.

У зв`язку з цим, суд оцінює зібрані по справі і представлені докази належними, допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених статтями 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Отже, не зважаючи на характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, до правопорушника слід застосувати єдиний захід адміністративного стягнення передбачений відповідною частиною статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що має бути достатньою мірою відповідальності з метою його виховання та має бути необхідним для запобігання вчинення нових правопорушень.

На підставі статті 40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33 35, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя