Справа № 159/601/19 Провадження №33/802/195/20 Головуючий у 1 інстанції:Логвинюк І. М.
Категорія:ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 , пенсіонера, громадянина України, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації знарядь виробництва, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення. Також постановою суду стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 о 13 год. 30 хв. 04.01.2019 року в місті Ковелі Волинської області, по вул. Незалежності, керуючи автомобілем марки «Ауді 100», д. н. з. НОМЕР_2 , надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без оформлення ліцензії, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуюсь із постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він пропущений з поважних причин; скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що судові повістки про виклик його в судове засідання не отримував, чим було порушено його права. А також у справі відсутні будь які належні та допустимі докази про зайняття ним господарською діяльності з перевезенням пасажирів.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які апеляцію підтримали та просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати постанову місцевого суду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно дост. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати як конкретні аспекти права на доступ до суду.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення досуду у визначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП було проведено без його участі.

В матеріалах справи міститься конверт з відміткою «Укрпошти» про те, що судова повістка не вручена ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с15).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд у своєму рішенні від 04 грудня 1995 року у справі«Belletv. France» зазначив, щостаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи практику Європейського суду, застосовуючи чинне законодавство України, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Ковельського міськрайонного суду пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП стверджується зібраними у справі і дослідженими судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення №0019594 від 04.01.2019 року (а.с.1); актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №133004 від 04.01.2019 року (а.с.6); заявою про прийняття до розгляду справи про адміністративне правопорушення (в порядку ч.1 ст.164 КУпАП) Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області щодо ОСОБА_1 (а.с.2-4). Окрім того, матеріали справи містять фото, на якому зафіксовано, що автомобіль з номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , обладнаний розпізвальним ліхтарем «таксі» (а.с.7); а також витяг з ЄДРПОУ від 30.01.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 раніше займався підприємницькою діяльністю (а.с. 8-11).

Висновки суду першої інстанції щодо здійснення ОСОБА_1 пасажирських перевезень без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, з огляду на з`ясовані обставини є правильними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта щодо порушення місцевим судом дослідження доказів - а саме виклику свідка-пасажира у судове засідання є таким, що не заслуговують на увагу, оскільки у справі достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП. Суд розцінює таке клопотання виключно як можливість затягування строків розгляду справи та уникнення встановленої відповідальності.

Окрім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.164 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 22, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. При цьому, суди, за наявності підстав, повинні обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому правопорушенні визнав та пояснив, що справді займався перевезенням пасажирів, на що у нього була відповідна ліцензія дійсна до 13.02.2018 року (а.с.10). Однак, в силу скрутного матеріального становища він не мав змоги продовжити термін ліцензії та змушений був продовжити свою діяльність пов`язану і з перевезенням пасажирів задля її оплати. Просив не застосовувати до нього штраф, оскільки він не є співмірним із виконанням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, пояснення ОСОБА_1 , який умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мав, а діяв в силу свого скрутного матеріального становища, та те, що на його утриманні перебуває дружина-пенсіонер, яка має хронічну хворобу серця та потребує постійного лікування, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 лютого 2019 року в частині накладеного стягнення - скасувати та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити на підставі ч.2 ст.284 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гапончук В.В.