ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2089/20 Головуючий в 1 інст. Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/374/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю ОСОБА_1 , його захисника адвоката Чередниченко Т.Ю. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду 12 квітня 2020 року о 04.45 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audі A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в районі буд. 14 по вул. Пархоменка у м. Запоріжжі, та маючи зовнішні ознаки перебування у стані алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейських відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду, провадження у справі про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначає, що відмовився від проходження огляду за допомогою приладу Драгер через карантині заходи, а у проведенні огляду у медичному закладі йому було відмовлено.

Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що при його зупинці були відсутні свідки, що зазначені у протоколі.

Суд першої інстанції безпідставно відхилив у задоволенні клопотання захисника про виклик вказаних свідків, чим порушено вимоги змагальності сторін.

З посиланням на правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає, що письмові пояснення свідків не є належним доказом правомірності притягнення його до відповідальності, адже вони не допитувалися у судовому засіданні і не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Надалі апелянт наводить положення КУпАП та Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 та робить висновок, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки на вимогу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, огляд не був проведений у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі також містяться загальні посилання на ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та певну практику Європейського суду з прав людини без посилань на конкретні обставини даної справи, яку належить переглянути апеляційним судом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що про свідків огляду дізнався лише у суді. Заперечував, що він відмовлявся від проходження огляду, навпаки він наполягав на проходженні огляду у медичному закладі. При ньому мундштук не розпечатували, тому він наполягав на проходженні огляду у закладі охорони здоров`я.

Захисник адвокат Черненко Т.Ю. підтримала апеляційну скаргу, зазначивши, що водій відмовився тільки від огляду за допомогою алкотестеру. Він має право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, ця вимога водія зафіксована відеозаписом. Зазначив, що ОСОБА_1 від підпису не відмовлявся, просив лише роз`яснити його зміст.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованими та засновані на досліджених в судовому засіданні наступних доказах.

Відповідно до даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 298169 від 12.04.2020 р., 12 квітня 2020 року о 04.45 годині водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audі A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Пархоменка, 14, у м. Запоріжжі, та маючи певні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Драгер Алкотест та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків; від керування транспортним засобом відсторонений шляхом зупинки т/з без порушенням вимог ПДР (а.с. 1). У протоколі наведені анкетні дані свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та містяться їх особисті підписи (а.с. 1).

В направленні водія на огляд до медичного закладу та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів викладені відомості про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с. 5, 4). В останньому документі також приведені ознаки алкогольного сп`яніння, які збігаються із ознаками, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначені анкетні дані свідків та містяться їх особисті підписи.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначено, що вони були запрошені в якості свідків для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 ; від проходження якого за допомогою приладу Драгер Алкотест та у лікаря-нарколога ОСОБА_1 відмовився (а.с. 6, 7).

Апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає неналежним доказом письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні.

Водночас вказаною постановою письмові пояснення свідків визнані не неналежним доказом вчинення особою правопорушення, як вважає апелянт, а «не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності» (п. 32 постанови), оскільки відповідно до норм Кодексу України про адміністративне судочинство в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У тій справі Верховний Суд прийшов до висновку, що письмові «покази свідків не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Проте у справі, що переглядається апеляційним судом, письмові показання свідків підтверджується сукупністю інших доказів, у тому числі відеозаписом правопорушення.

Відеозаписом правопорушення, якому суд першої інстанції надав належну оцінку, зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 10).

Також відеозапис спростовує доводи апелянта про те, що він вимагав пройти огляд у медичному закладі, адже таку пропозицію висунув пасажир транспортного засобу ( ОСОБА_4 , як встановив суд першої інстанції) вже під час ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу про адміністративне правопорушення. Сам же ОСОБА_1 такої вимоги не висував.

Доводи апелянта щодо неможливості проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу в умовах карантину, запровадженого на території України постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 25.03.2020, апеляційний суд відхиляє, адже відеозаписом зафіксовано, під час спілкування із працівниками поліції, у тому числі в ході складення протоколу про адміністративне правопорушення та під час ознайомлення з його змістом, медична маска ОСОБА_1 знаходилися на його підборідді, не прикриваючи носа й рота (лише отримавши пропозицію пройти огляд за допомогою технічного засобу ОСОБА_1 на короткий проміжок часу одягнув маску), свідок ОСОБА_4 , який перебував у транспортному засобі в якості пасажира, також був без захисної маски. Відеозаписом зафіксовано, як поліцейський на відповідні аргументи ОСОБА_1 зазначає, що мундштук приладу є одноразовий та запечатаний. Відтак апеляційний суд вважає надуманими побоювання ОСОБА_1 щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу через запровадження карантинних заходів на території України.

Є безпідставним посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії», адже суд першої інстанції самостійно не відшукував докази вини ОСОБА_1 , розглянувши справу лише на підставі матеріалів, що надійшли разом із протоколом про адміністративне правопорушення.

Відтак, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/2089/20