П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшли з управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 за ч.6 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа про адміністративне правопорушення що надійшли з управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 за ч.4 ст.164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0011133 від 28.02.2020 року, вбачаться, що ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, а саме: порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, ч.6 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом із тим на адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із продовженням на території України карантинних заходів. Вважаю за необхідне вказати на те, що справа до розгляду призначалася неодноразово, однак ОСОБА_1 , не з`явився жодного разу, натомість від останнього постійно надходили клопотання про відкладення розгляду справи зокрема: 20.03.2020,09.04.2020,07.05.2020 року.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, неодноразово у судові засідання не з`являвся та не вживав заходів для явки до суду, не надав підтверджуючих документів поважності причини неявки у судове засідання, а також письмових заперечень проти протоколу, суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, який складає 3 місяці з дня вчинення правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не може з`явитися до суду через спалах коронавірусу COVID-19 та введення карантинних заходів, суд не приймає до уваги, оскільки зазначене не позбавляє ОСОБА_1 можливості надати письмові заперечення та пояснення. Крім того, ОСОБА_1 не надав доказів того, що він відповідно до п.4, 5 постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 зі змінами, затвердженими постановою КМУ від 02 квітня 2020 року №255 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» є особою, яка потребує обов`язкової самоізоляції або обов`язковій госпіталізації до обсерваторів або перебуває на амбулаторному лікуванні.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Водночас, 17 березня Рада суддів України затвердила встановлення особливого режиму роботи суддів всіх інстанцій. Введені заходи для убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, однак робота судів не зупинена.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 164 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене вважаю за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків:

Диспозиція частини шостої статті 164 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення №0011133 від 28.02.2020 року не містить відомостей у чому саме полягає правопорушення, не вказано які саме дії вчинено особою яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто не вказано суть правопорушення. Так, вказаний протокол містить виключно диспозицію самої норми ч.6 ст. 164 КУпАП, яка є бланкетною.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати у супереч інтересам особи фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з огляду на вказане, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 , не може бути беззаперечним доказом її вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не впливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

До матеріалів справи додано посвідчення на проведення перевірки, яке видано ОСОБА_3 - провідному спеціалісту відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області; ОСОБА_4 - старшому державному інспектору відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, яким надано повноваження для здійснення планової перевірки ФОП ОСОБА_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.11.2019 № 483 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті на 2020 рік». Де зазначено підставу перевірки: Річний план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті на 2020 рік, затверджений наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.11.2019 №483; предмет перевірки: додержання ліцензіатом вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1001. Окрім того вказано терміни її проведення: 24.02.2020 по 28.02.2020.

Однак матеріали справи не містять відомостей про результати проведення вказаної перевірки, не зазначено які порушення було виявлено.

До матеріалів додано роздруківку з електронного кабінету перевізника, де вказано що ОСОБА_2 дозволені види робіт: внутрішні перевезення пасажирів на таксі ліцензія діє з 10.03.2011, дійсна, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Додано копію посвідчення водія, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Мерседес Спрінтер НОМЕР_3 згідно якого ОСОБА_2 є власником такого транспортного засобу, номерний знак вказано НОМЕР_4 (дата реєстрації 15.07.2017 року).

Додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 згідно якого ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, номерний знак вказано НОМЕР_6 (дата реєстрації 11.07.2019 року). Відомостей про який саме транспортний засіб відсутні в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6ст. 164 КУпАП, про яке йде мова в протоколі про адміністративне правопорушення, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку ліцензування господарської діяльності» від 02.10.2019 р. шляхом доповнення статтю 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення частинами шостою і сьомою .

Зазначена стаття вступила в дію 18.12.2019 року та передбачає відповідальність за порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії.

Відповідно достатті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. ОСОБА_2 інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6ст. 164 КУпАП а саме: порушення ліцензіатом установленого законом строку повідомлення органу ліцензування про зміну відомостей, зазначених у заяві та документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії. При цьому не вказується про які саме зміни, та в яких саме документах. Згідно доданих до матеріалів справи копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, такі були проведені 15.07.2017 року та відповідно 11.07.2019 року, тобто, які на час реєстрації не визнавалось законом як правопорушення, оскільки дана норма не має зворотної дії в часі.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, об винувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення що міститься у матеріалах справи не місить відомостей які саме дії були вчинені гр. ОСОБА_1 , в чому полягає правопорушення, як і не надано жодних доказів його вчинення. Зазначення в протоколі диспозиції норми, яка передбачає відповідальність за вчинена правопорушення без розкриття її змісту, не може слугувати підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.

У даній справі про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , відсутні докази, що вказують на наявність як самої події адміністративного правопорушення, так і вини особи, що притягується до відповідальності.

В справах про адміністративні правопорушення застосовується презумпція невинуватості, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року), а, відтак, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

У зв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про відсутність у справі в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, яке йому інкримінується, тому в його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, та події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.

Крім того, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 164 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.

Керуючись ч.3 ст. 41, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватного підприємця, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош