Справа № 463/1342/20 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 33/811/637/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Григу Ф.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04.02.2020 о 01 год. 49 хв. у м.Львові на перехресті вулиць Пасічна-Медової ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушена координація руху, порушення мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року скасувати, а справу закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що за наявності клопотання про відкладення судового засідання, суддя першої інстанції розглянув справу у його відсутності, що, на його думку, завадило йому реалізувати процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Окрім цього, апеляційні вимоги ОСОБА_1 мотивовані також і тим, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, на його думку, суддя не обґрунтував обрання міри та виду адміністративного стягнення, формально зазначивши, що враховано дані про особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав свої апеляційні вимоги, заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та пояснив, що 04 лютого 2020 року не вживав наркотичні засоби, а свій вигляд пояснив тим, що був невиспаний. На перехресті вулиць Пасічна- ОСОБА_4 його зупинили працівники поліції з підстав порушення ним Правил дорожнього руху, а саме проїзду на заборонений сигнал світлофору. На вимогу працівників поліції пройти медичний огляд він відмовився через нахабну поведінку поліцейських, однак коли приїхала друга бригада патрульних він бажав пройти огляд в медичному закладі.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_3 , який є другом ОСОБА_1 та перебуває з ним в хороших відносинах, пояснив, що 04 лютого 2020 року він їхав разом з ОСОБА_1 в автомобілі «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в якості пасажира. Такий заперечив факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та надав пояснення щодо обставин зупинки транспортного засобу, ідентичні поясненням останнього.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні порушення п.2.5 ПДР, пояснення якого апеляційний суд оцінює як спосіб захисту та уникнення відповідальності за вчинене, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 лютого 2020 року серії ОБ№135628 (а.с.1), ОСОБА_1 04 лютого 2020 року о 01 год. 49 хв. у м.Львові на перехресті вулиць Пасічна-Медової Печери керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушена координація руху, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчать проставлені у відповідних графах його підписи, зазначивши, що наркотичних речовин не вживав, від проходження медичного огляду відмовився, оскільки не мав часу.

Наведене в протоколі стверджується також відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с.2) та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 (а.с.4) й ОСОБА_6 (а.с.3), згідно з якими останні 04 лютого 2020 року близько 02 год. 05 хв. були запрошені в якості свідків при тому, як водій, який керував автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від пропозиції патрульних поліцейських проїхати в медичний заклад та пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, подія відбулася за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 45.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху покладено на водія обов`язокна вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.

А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 , як особа, яка має водійські права та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п.2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки йому ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про недотримання інспекторами поліції порядку проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння є необґрунтованими.

Відповідно до п.12 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Таким чином, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в закладах охорони здоров`я.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, працівниками поліції не складалось і відповідне направлення, чим пояснюється відсутність такого в матеріалах справи.

На переконання апеляційного суду, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства, зокрема і вказаної Інструкції, та такі не встановлено у ході апеляційного розгляду, а відтак доводи ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження огляду зумовлена діями працівників поліції, не знайшли свого підтвердження та не вплинули на обсяг вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Не вбачає апеляційний суд підставою для скасування оскаржуваної постанови доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, адже порушене його право відновлене шляхом забезпечення права останнього на подачу апеляційної скарги, реалізації можливості надання ним пояснень, клопотань, доповнень та участі в судовому засіданні.

Обираючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суддя першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, урахував дані про особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, та в межах безальтернативної санкції ч.1 ст.130 КУпАП призначив таке, яке за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2020 року, якоюОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М.Урдюк