ПОСТАНОВА

Іменем України

17.04.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Першина В.М., прокурора Тимошенко М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка адміністративний матеріал (протокол №456 від 20 серпня 2019 року), який надійшов з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України відносно: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лобжа Климовичського району Могильовської області, працюючого директором ТОВ «ПРОПАН-ТРЕЙД», є депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, одруженого, утриманців немає, інвалід Ш групи загального захворювання, безстроково, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

18.02.2020 року до Василівського районного суду Запорізької області повторно надійшов протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за №456 від 20 серпня 2019 року, складений оперуповноваженим міжрайонного відділу №4 (місто Енергодар) управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції Тарабукіним О.В. за ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який постановою судді Василівського районного суду Запорізької області 11.11.2019 року повертався для належного оформлення через наявність суттєвих недоліків при його оформленні.

З протоколу про адміністративне правопорушення №456 від 20 серпня 2019 року, а також зі складеного рапорту оперуповноваженого управління стратегічного розслідування в Запорізькій області Департаменту стратегічного розслідування Національної поліції України Чорного Ю. від 30.01.2020 року на усунення недоліків вищевказаного протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, відповідно до п.п."б" п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, а саме: рішенням Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №1 від 19.11.2015 року визнано повноваження ОСОБА_1 , як депутата Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області сьомого скликання.

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, придбав майно на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року (1544 х 50 = 77 200) та, відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у ОСОБА_3 , як суб`єкта декларування, з 20 вересня 2017 року виник обов`язок у десятиденний строк подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, шляхом заповнення відповідної форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://nazk.gov.ua. Кінцевою датою подання такого повідомлення, без порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у даному випадку, є 30 вересня 2017 року.

Згідно публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування (гіперпосилання на Реєстр - https://public.nazk.gov.ua), повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, про придбання автомобіля марки «TOYOTA», модель «HIGHLANDER», 2014 року випуску (кузов № НОМЕР_2 ) вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, подано ОСОБА_1 лише 08 липня 2018 року, що є порушенням вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке встановлена ч.2 ст.172-6 КУпАГІ.

Таким чином, депутат Дніпрорудненської міської ради сьомого скликання Василівського району Запорізької області ОСОБА_4 , будучи згідно з п.п. «б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст.172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.172-6 КУпАП, 20 вересня 2017 року придбав автомобіль марки «TOYOTA», модель «HIGHLANDER», 2014 року випуску (кузов № НОМЕР_2 ) вартістю 614 898,00 (шістсот чотирнадцять тисяч вісімсот дев`яносто вісім) гривень, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2017 року (тобто суму 77200 грн.) та в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», повідомив про суттєву зміну в майновому стані, з порушенням встановленого 10-денного строку, що виникла у зв`язку із придбанням вказаного майна, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року) - несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП не визнав та пояснив суду, що 20 вересня 2017 року він продав належний йому автомобіль марки «TOYOTA» та в цей же день 20.09.2017 року дійсно придбав інший автомобіль «TOYOTA», модель «HIGHLANDER», 2014 року випуску вартістю 614 898,00 гривень, купівлю-продаж автомобілів марки «TOYOTA» було проведено в Регіональному сервісному центрі 1241 м.Дніпро. ОСОБА_1 зазначає, що він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення щодо несвоєчасного подання повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, які виникли у зв`язку з набуттям ним у власність автомобіля марки «TOYOTA», 2014 року випуску, так як не був обізнаний про необхідність подання такого повідомлення про зміни у майновому стані. Про необхідність подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в електронному вигляді через офіційний сайт Національного агентства з питань запобігання корупції він дізнався лише тоді, коли йому зателефонував працівник управління захисту економіки в Запорізькій області та повідомив про необхідність внесення відомостей у декларацію, та після чого він, ОСОБА_1 , одразу ж, через 2-3 дні після дзвінка, подав відповідне повідомлення про суттєві зміни в своєму майновому стані. Не погоджується з тим, що ним вчинено адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, пояснюючи, що він не мав наміру та будь-якого умислу ухилятися від обов`язку подавати відповідні повідомлення та приховувати свій майновий стан. Просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП.

Захисник адвокат Першин В.М. в судовому засіданні підтримав раніше подане клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність у ОСОБА_1 умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, пов`язані з придбанням/продажем автомобіля марки «TOYOTA»,, оскільки після отримання інформації по телефону про необхідність подати повідомлення про зміни у майновому стані, ОСОБА_1 одразу подав таке повідомлення, в якому відобразив дані про відчуження рухомого майна та отримання ним доходів від його відчуження. Просить провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор Тимошенко М.О. заперечувала проти клопотання захисника про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП. При цьому, підтримує складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 456 від 20.08.2019 року та вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.2 ст.176-2 КУпАП є доведеним зібраними у справі доказами та вважає, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи та просить накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, захисника, повно та всебічно дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 456 від 20.08.2019 року та надані письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №1 від 19.11.2015 року визнано повноваження ОСОБА_1 , як депутата Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області сьомого скликання та на час складання протоколу про адміністративне правопорушення №456 від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, відповідно до п.п."б" п.1 ч.1 ст.3, ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", був суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП та суб`єктом декларування.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції» від 02.10.2019 року № 140-IХ, внесено зміни до ЗУ «Про запобігання корупції», які вводяться в дію з 01.01.2020 року. Визначено, що положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Як встановлено в судовому засіданні, 20.09.2017 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5 автомобіль марки «TOYOTA», модель «HIGHLANDER», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , оформивши 20.09.2017 року договір купівлі-продажу № 1241/2017/632628 транспортного засобу в територіальному сервісному центрі МВС 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.36-37).

Вартість придбаного ОСОБА_1 автомобіля марки «TOYOTA» складала 614 898,00 гривень, що перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб (77200 грн.).

Починаючи з 20.09.2017 року до 08.07.2018 року ОСОБА_1 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, щодо купівлі ним вищевказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги частини 2 статті 52 Закону України "Про запобігання корупції", де вказано, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Сам факт неповідомлення в десятиденний строк НАЗК про придбання автомобіля на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, ОСОБА_1 визнається, але він стверджує, що це сталося через його необізнаність про необхідність такого повідомлення, яке повинно було вноситися до Єдиного державного реєстру декларацій.

ОСОБА_1 у наданих в суді поясненнях стверджував, що він на період придбання автомобіля та до виклику його в Управління захисту економіки не знав про необхідність повідомлення про суттєву зміну у майновому стані, яке повинно було вноситися до Єдиного державного реєстру декларацій, і його про це ніхто не повідомляв, дізнався про це з телефонного дзвінка працівника Управління.

При цьому, будь-яких доказів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з обов`язком подання в десятиденний строк повідомлення про суттєві зміни майнового стану, матеріали справи не містять.

В щорічній декларацї ОСОБА_1 за 2017 рік, копія якої долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с.14-27), відображено придбання ним 20.09.2017 року автомобіля марки «TOYOTA», модель «HIGHLANDER» вартістю 614898,00 гривень.

Як стверджував в судовому засіданні ОСОБА_1 , відображення ним в щорічній декларації придбання автомобіля за кошти, які також відображалися в щорічних деклараціях, підтверджує, що у нього не було ніякого умислу, направленого на неповідомлення про суттєві зміни в матеріальному стані.

Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст.10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання відомостей до НАЗК. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне її подання та мету такого поступку.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, необхідно встановити наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із поняття правопорушення, пов`язаного з корупцією, визначеного в ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", характеризується умисною формою вини.

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, зазначено, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого діяння, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при вчиненні відповідного проступку.

З врахуванням положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Проте, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 20.08.2019 року, ні у доданих до нього документах, не наведено доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення в діях ОСОБА_1 , також не встановлені і в судовому засіданні не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого йому правопорушення.

Під час розгляду справи, судом не встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний умисел щодо неповідомлення (приховування) відомостей про суттєву зміну свого майнового стану при купівлі ним 20.09.2017 року автомобіля марки «TOYOTA» і матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану у десятиденний строк після придбання ним вищевказаного автомобіля, мав умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Вказане, на думку суду, свідчить, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення НАЗК в порядку ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» про суттєві зміни в майновому стані шляхом подачі окремої інформації до НАЗК при відсутності у особи умислу у вчиненні зазначених дій та вказує на відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу. Належних і допустимих доказів, які беззаперечно спростовують це твердження, в матеріалах справи немає.

Окрім цього, під час розгляду справи не було встановлено в діях ОСОБА_1 мотивів на уникнення фінансового контролю отриманого доходу, оскільки транспортний засіб був придбаний у законний спосіб, про його придбання ОСОБА_1 правдиво повідомив у щорічній декларації за 2017 рік, що також свідчить про відсутність умислу на уникнення фінансового контролю доходів суб`єкта декларування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений порядок подання відомостей до НАЗК, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно положень ст.9 Конституції України та приписів ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що останній усвідомлював суспільну небезпечність неподання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 року заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП та їх аргументація є сумнівними, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту та суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП,

Згідно п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7,9,247,279,280,283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області. Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО