Справа № 428/1194/20
Провадження № 33/810/87/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., за участю секретаря судового засідання Магомедова Ш.Х., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Якуніної С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2020 року, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

31.01.2020 о 19 годині 51 хвилина ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Shevrolet Evanda» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Партизанська у м.Сєвєродонецьку Луганської області в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п.п.2.9а), 2.3б) Правил дорожнього руху, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого скоїв наїзд на пень на узбіччі, що потягло за собою механічні ушкодження транспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду і закрити справу.

Посилається на те, що суд порушив його права і розглянув справу за його відсутності, проте з середини лютого і до 06.05.2020 він хворів на грип, у зв`язку з чим виїхав у смт Новоайдар, знаходився там і не міг повернутися до Сєвєродонецька аби з`явитися до суду через карантин.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що при виїзді на вулицю Партизанську попереду нього їхав учбовий автомобіль, який несподівано загальмував. Аби уникнути зіткнення, він виїхав на смугу зустрічного руху та наїхав на розташований біля дороги пень. Внаслідок наїзду він отримав ушкодження в області обличчя, і оскільки швидку допомогу довелося чекати більше години, Даненков дав йому горілку, якою він промив ротову порожнину, щоб уникнути інфекції.

Працівники поліції не відібрали у нього пояснень, не роз`яснили йому права, передбачені статтями 256 , 268 КУпАП.

Висновок медичного огляду не може бути доказом його вини, оскільки відповідно до вимог п.14 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не були проведені лабораторні дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю.

Сама процедура медичного огляду не зафіксована нагрудними відеокамерами поліцейських, які не були в кабінеті лікаря. Суд не витребував акту медичного огляду і направлення його на цей огляд.

Вважає, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог п.22 зазначеної Інструкції, а тому він має бути визнаний недійсним.

Посилаючись на те, що копію постанови отримав 06.05.2020, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 та його представник адвокат Якуніна С.І. підтримали доводи апеляційної скарги та надали аналогічні її змісту пояснення, просили закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Якуніної С.І., дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_2 , копію постанови суду він отримав 06.05.2020, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважної причини і його слід поновити.

Доводи апелянта щодо нероз`яснення йому прав працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення не відповідають дійсності.

Відеозапис з нагрудних камер працівників поліції свідчить про те, що передбачені статтею 268 КУпАП права були ОСОБА_2 роз`яснені, проте він відмовився від надання пояснень і від підпису в протоколах про адміністративні правопорушення.

Також відеозапис свідчить про те, що присутня при складані протоколів мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 всіляко перешкоджала працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, зокрема, намагалася відповідати на питання замість ОСОБА_2 , що призвело до певних труднощів при дотриманні процедури складання протоколів.

Даючи оцінку обставинам складання протоколів, апеляційний суд доходить висновку, що працівниками поліції дотримано вимог статей 256, 268 КУпАП і права ОСОБА_2 на цій стадії не були порушені.

Доводи апелянта щодо порушення його права на захист у зв`язку із розглядом справи за його відсутності апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 був поінформований про те, що справа щодо нього розглядатиметься Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, проте від підписів у протоколах, як вже було зазначено, відмовився.

В подальшому, судові повістки направлялися за адресою мешкання ОСОБА_2 , яку він вказав при складанні протоколів: АДРЕСА_1 .

Судове засідання призначалося неодноразово, крім того, суд виносив постанову про привід ОСОБА_2 , проте він не з`являвся до суду, не інформував суд про причини своєї неявки.

Згідно рапорту працівника поліції, мати ОСОБА_2 ОСОБА_4 в усній формі повідомила, що син знаходиться у смт Новоайдар Луганської області, адресу не надала, при цьому встановити місцезнаходження ОСОБА_2 і здійснити його привід до суду не виявилося можливим (т.1, а.с.19)

В цьому сенсі суд цілком слушно послався на рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Трух проти України» від 14.10.2003, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, які наголошують на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоби дізнатися про стан відомого їй судового провадження.

ОСОБА_2 був обізнаний про направлення справи щодо нього до Сєвєродонецького міського суду, проте в подальшому не вживав заходів щоби дізнатися про стан відомого йому судового провадження, не повідомив суд про тимчасову зміну місця проживання і не звертався до суду із заявами про відкладення судового розгляду у зв`язку з карантином чи з інших причин.

За таких обставин суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що така поведінка ОСОБА_2 спрямована на затягування судового розгляду з метою уникнути адміністративної відповідальності і не припустився порушення прав ОСОБА_2 , розглянувши справу за його відсутності.

Підстав для скасування постанови суду з причини розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 при викладених обставинах апеляційний суд не вбачає.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення і доданою до нього схемою ДТП, згідно яким дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що ОСОБА_2 не впорався з управлінням автомобілем.

Суд надав правильну оцінку цим доказам і обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п.2.3 б) Правил дорожнього руху, згідно яким водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Погоджується з таким висновком і апеляційний суд.

Проте, якщо навіть взяти до уваги версію самого ОСОБА_2 про те, що він був змушений різко змінити напрямок руху внаслідок несподіваного гальмування учбового автомобілю, то такі його дії також свідчать про порушення вимог цього ж п.2.3 б) Правил дорожнього руху, оскільки він мав уважно стежити за дорожньою обстановкою, вибирати безпечні інтервал та дистанцію щодо інших учасників дорожнього руху, особливо з урахуванням наявності в полі його зору учбового автомобілю.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, змістом відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та висновком медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Зокрема, цими доказами підтверджується, що направлення ОСОБА_2 на огляд і сам огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено без порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 і підстав для визнання цього огляду недійсним відповідно до вимог ч.5 ст. 266 КУпАП апеляційний суд не вбачає.

Всупереч доводам апелянта, передбачені пунктом 14 розділу ІІІ зазначеної Інструкції підстави для проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові на вміст алкоголю були відсутні, оскільки ОСОБА_2 перебував у свідомому стані і не мав тяжких травм.

Згідно висновку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного у закладі охорони здоров`я Багатопрофільній лікарні м.Сєвєродонецька, зафіксовано перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок складено відповідно до вимог закону і у передбаченій законом формі, він є належним і допустимим доказом, який не викликає сумнівів у своїй достовірності, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для дослідження акту медичного огляду, який відповідно до вимог пункту 19 розділу ІІІ зазначеної Інструкції складається в одному примірнику і залишається в закладі охорони здоров`я.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він полоскав ротову порожнину горілкою, аби уникнути інфекції апеляційний суд не бере до уваги і розцінює як спосіб захисту, оскільки такі дії ОСОБА_2 не могли привести до стану алкогольного сп`яніння, який встановили у нього у закладі охорони здоров`я.

Також не передбачено вимогами Інструкції присутності працівників поліції під час процедури медичного огляду особи на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відповідно, проведення ними відеозапису цієї процедури.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку щодо законності і обґрунтованості постанови суду і не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2020 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду О.В. Чобур