Номер провадження: 33/813/341/20
Номер справи місцевого суду: 502/2173/19
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , 18.10.2019 року, о 19 год. 15 хв., на автодорозі 0161109/17км./ с. Червоний Яр, керував автомобілем «ВАЗ 2103» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова незаконна через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння саме у медичному закладі охорони здоров`я. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, яке обґрунтовує тим, що постанова прийнята за його відсутності, а про розгляд справи він не повідомлявся належним чином. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався та отримав її копію 24.01.2020 року, вже 03.02.2020 року подав апеляційну скаргу.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом телефонограми за номером телефону, який зазначений останнім у поясненні, які містяться у матеріалах справах (а.с. 3), а також шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду, яку особисто ОСОБА_1 отримав.

Апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційним судом не приймається до уваги заява адвоката Тропанця Ю . М ., яка надійшла на електронну адресу апеляційного суду, в якій він просить відкласти розгляд справи, оскільки до заяви не долучено документів, які підтверджують повноваження адвоката Тропанця Ю.М. на здійснення захисту ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення такої заяви та відкладення апеляційного розгляду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови судді районного суду, 17.01.2020 року ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.13).

Матеріали судової справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. За твердженням апелянта, копія оскаржуваної постанови районного суду отримана ним 24.01.2020 року, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження, а тому у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів такі твердження апелянта, оскільки матеріали справи їх не спростовують. Апеляційна скарга, подана 03.02.2020 року (а.с. 14-17), містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. За таких підстав, з урахуванням відсутності обставин ставити під сумнів твердження апелянта про отримання останнім копії постанови районного суду 24.01.2020 року, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного рішення, апеляційним судом встановлено таке.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №095098 від 18.10.2019 року, ОСОБА_1 , о 19 годині 15 хвилин, рухаючись на а/д 0161109/17 км./ с. Червоний Яр, керував автомобілем «ВАЗ 2103» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився (а.с. 2).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом ОБ №095098 від 18.10.2019 року, в якому правопорушник зазначив, що з протоколом згоден, а також його поясненнями, в яких він визнав факт керування транспортним засобом, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння, але від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів відмовився.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, але в присутності зазначених свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (а.с. 2-5).

Доводи апелянта про те, що йому не пропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на чому він неодноразово наполягав, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення в якому міститься власноручний запис ОСОБА_1 про те, що він погоджується з даними протоколу та правопорушенням, а також поясненнями свідків, долученими до матеріалів справи.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.01.2020 року, якою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Копію постанови невідкладно надіслати ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський