10.06.2020 Справа № 337/1942/20
Провадження № 3/337/643/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Гнатик Галина Євгенівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Запоріжжі адміністративний матеріал по протоколу ДПР 18 № 298466, що надійшов з УПП в Запорізькій області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за 130 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол, про те, що він 15.05.2020 року, в 01 годині 33 хвилини, рухаючись по вул.Василя Сергієнка, 28 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «MAZDA PREMACY», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився у кабінеті лікаря нарколога, про що складений висновок № 2523 від 15.05.2020 року у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`явився.

Про розгляд протоколу у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя 29.05.2020 року ОСОБА_1 був повідомлений працівниками поліції, під час складання відносно нього протоколу, про що свідчить підпис правопорушника у протоколі.

У судове засідання, призначене на 29.05.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи для отримання юридичної допомоги. Розгляд протоколу відкладено судом на 10.06.2020 року.

Про розгляд судом справи 10.06.2020 року, ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення повістки за адресою проживання. Повістку з викликом до суду правопорушник не отримав, тому вона повернута суду з відміткою поштового відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою», але саме цю адресу місця проживання вказав ОСОБА_1 при складанні відносно нього адміністративного протоколу ДПР 18 № 298466.

У судове засідання, призначене на 10.06.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду 10.06.2020 року направив заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та отриманням юридичної допомоги.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи усуді, призначення її до розгляду, оскільки останній був присутній при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлений про день та час розгляду протоколу.

ОСОБА_1 , подавши до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду адмінсправи саме 29.05.2020 року, на розгляд протоколу не з`явився та, після 29.05.2020 року не скористувався своїм правом на отримання юридичної допомоги та ознайомлення з протоколом і матеріалами, які додані до протоколу, знову написав заяву про відкладення розгляду протоколу, не з`явившись до суду у призначений день та час.

Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі та з ними можливо ознайомитись на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Хортицького районного суду м.Запоріжжя за адресою в мережі Інтернет https://an.od.court.gov.ua/sud 0825/.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

На підставі ст. 168 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП, присутність особи, щодо якої складено протокол за ст.. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи, про розгляд справи у Хортицькому районному суді м.Запоріжжя був обізнаний, що підтверджується його заявами про відкладення розгляду справи, які подавалися в день розгляду справи, через канцелярію суду, але у жодне із призначених судових засідань ОСОБА_1 не з`явився.

Враховуючи, що правопорушення сталося 15.05.2020 року, справа призначалася до розгляду двічі: 29.05.2020 року та 10.06.2020 року, суд вважає, що у ОСОБА_1 за період з 15.05.2020 року по 10.06.2020 року було достатньо часу для звернення за правовою допомогою, однак станом на 10.06.2020 року ОСОБА_1 доказів звернення до адвоката суду не надав, не скористався своїм правом у цій частині та, враховуючи неодноразову неявку ОСОБА_1 до суду, суд вважає що неявка його до суду є способом захисту з метоюуникнення від притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності

ОСОБА_1 не скористався своїм правом надання суду будь-яких заперечень щодо складеного відносно нього протоколу чи будь-яких доказів у частині невинуватості та спростування відомостей, які зазначені у протоколі.

Доказів оскарження протоколу про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 298466 від 15.05.2020 року або визнання дій працівників поліції неправомірними, суду не надав.

Дослідивши протокол, долучені до протоколу матеріали, відеозапис подій від 15.05.2020 року, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол, про те, що він 15.05.2020 року, в 01 годині 33 хвилини, рухаючись по вул.Василя Сергієнка, 28 у м.Запоріжжі, керував транспортним засобом «MAZDA PREMACY», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився у кабінеті лікаря нарколога, про що складений висновок № 2523 від 15.05.2020 року в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення підтверджена сукупністю доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 298466, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та які долучені до матеріалів справи, відеозаписом подій, які сталися 15.05.2020 року.

Судом був досліджений диск з відеозаписом події 15.05.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення п.19.9 ПДР України. Під час спілкування з працівниками УПП вбачається дивна поведінка водія ОСОБА_1 на вказані події, що підтверджує доводи працівника УПП та їх пропозицію щодо необхідності проходження водієм ОСОБА_1 огляду на виявлення перебування його у стані сп`яніння у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд та проїхав з працівниками поліції до КУ «ОКНД», але відмовився від огляду, про що зазначено у висновку № 2523 від 15.05.2020 року, у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .Після чого був складений адміністративний протокол ДПР 18 № 298466.

При складанні протоколу ДПР 18 № 298466 будь-яких істотних порушень судом не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 298466 від 15.05.2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останньої будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків.

Суд дії ОСОБА_1 кваліфікує за ст. 130 ч.1 КпАП України, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу правопорушника, інші обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне покарання у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп., доказів про звільнення його від сплати судового розгляду він суду не надав.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_2 , винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та призначити їй адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень ( Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач коштів ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, Код ЄДРПОУ отримувача, 37941997 Реквізити рахунку отримувача UA0008001, Код класифікації доходів бюджету 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

У разі несплати у встановлений законом п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання постанови, штрафу, на підставі ст. 308 КпАП України стягнути у примусовому порядку з правопорушника подвійний розмір штрафу тобто 20400 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп. (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги або протесту прокурора через Хортицький райсуд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її оголошення.

Суддя: Гнатик Г.Є.