Справа №939/272/20 Головуючий в суді І інстанції - Стасенко Г.В.
Провадження № 33/824/1807 /2020 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 09 квітня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 09 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 02 лютого 2020 року, приблизно о 02 годині 20 хвилин, в с. Дружня Бородянського району Київської області по вул. Залізничній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем "Opel Kadett", номерний знак НОМЕР_1 , (огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку зі згоди водія з використанням приладу ''Драгер'' в присутності двох свідків, результат огляду 1,92 %), чим порушив п. 2.9 ''а'' Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Так, на думку апелянта, поза увагою судді суду першої інстанції залишилось те, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою приладу «Драгер Alcotest 6810», результати якого у будь-якому разі не могли бути визнані допустимим доказом. Зокрема вказав на те, що прилад «Драгер Alcotest 6810» не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1413/27858 та положень ч.2 ст.266 КУпАП унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції. Разом з тим, апелянтом звернуто увагу на те, що він не керував транспортним засобом, а лише очікував біля машини з ОСОБА_2 свого знайомого, який мав їх відвезти. Указав, що дана обставина не знайшла свого відображення на відеозаписі із нагрудної камери поліцейських, запис якого розпочався тільки під час проведення огляду на стан сп`яніння. Звернув увагу, і на те, що даний відеозапис не містить даних щодо порушенням ним правил дорожнього руху, а саме, що його транспортний засіб рухався без світла лівої фари та моменту його зупинки. На переконання апелянта, відсутність повного відеозапису із місця події безумовно підтверджує викладені у апеляційній скарзі доводи щодо обстановки на місці події та свідчить про незаконність дій працівників поліції, а доводи судді суду першої інстанції у цій частині є фактично припущеннями, які не ґрунтуються на зібраних матеріалах. Крім того, апелянт звернув увагу і на позицію ЄСПЛ висвітлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації» з якої слідує, що суд першої інстанції безпідставно послався як на доказ його вини на протокол про адміністративне правопорушення. Просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджується доказами зібраним у ході провадження у цій справі, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення від 02.02.2020 року серії ДПР18 № 310489 якими встановлені час, місце та інші обставини правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та про транспортний засіб;

роздруківкою тестування на алкоголь, проведеного з використанням технічного засобу «Drager» від 02.02.2020 року відповідно до якого вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 на момент тестування становив 1,92 %;

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до якого у присутності двох свідків був проведений огляд ОСОБА_1 , яким був встановлений стан його алкогольного сп`яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського;

поясненнями свідка ОСОБА_3 щодо обставин виявлення факту адміністративного правопорушення та проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідність накладення на нього стягнення та на законних підставах наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.

Посилання на невідповідність нормативним документам приладу, за допомогою якого в ОСОБА_1 був виявлений стан алкогольного сп`яніння не ґрунтується на матеріалах справи, будь-яких даних про застосування приладу, на який у апеляційній скарзі послався ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував транспортним засобом спростовується матеріалами справи. Так, із змісту пояснень, які ОСОБА_1 дав у протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що він визнавав факт вживання ним алкогольних напоїв, керування транспортним засобом, визнав вину та був згоден із обставинами, викладеними у протоколі. Будь-яких зауважень чи заперечень щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 у протоколі висловлено не було. Із відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював факт зупинки його поліцейськими за порушення правил дорожнього руху, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та не оспорював результати огляду.

Сукупність зібраних у справі доказів дають безумовні підстави для висновків про доведеність як факту керування ОСОБА_1 автомобілем, так і перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання у апеляційній скарзі на порушення вимог матеріального та процесуального права як на підставу для скасування постанови, суд вважає не обґрунтованим, оскільки таких порушень вимог закону, які би указували на незаконність постанови, судом не встановлено.

Постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 09.04.2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 09.04.2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька