Номер провадження: 33/813/788/20
Номер справи місцевого суду: 946/2249/20
Головуючий у першій інстанції Жигулін С.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Гірняк Л.А.

За участю секретаря Воронова Є.Р.

Особа, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

Захисник Кобак Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2020 року, у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00гривень.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 420,40 гривень судового збору.

Вказаною постановою місцевого суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, що 19 квітня 2020 року о 18 годині 40 хвилин на 72 кілометрі р. Дунай на острові Татару близько 2000 метрів від прикордонного знаку 1383 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Ізмаїл" Ізмаїльського прикордонного загону виявив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні щодо надання документів, які посвідчують особу. Своїми діями вчинив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

У судових засіданнях у суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у інкримінованому правопорушенні не визнав та вказав, що він виконав вимоги працівника прикордонної служби та пред`явив документи, які посвідчують його особу, однак був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що ним було пред`явлено посвідчення №12/71, видане 18 грудня року ДП «Ізмаїльське лісове господарство» зі строком дії до 31 грудня 2020 року та відповідно вимоги п. п. 7 . 10 Положення про прикордонний режим ним виконано.

ОСОБА_1 не погоджуючись із постановою місцевого суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прийнятою без надання належної правової оцінки доказам, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду відносно нього та закрити провадження за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Повністю заперечує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, посилаючись на те, що ним пред`являвся документ, який посвідчує його особу, працівнику митної служби.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які просили постанову місцевого суду скасувати, провадження по справі закрити, переглянувши відео на флеш носії приходжу до наступного висновку.

Районний суд дійшов до висновку, що при судовому розгляді встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-10 ч. 1 КУпАП, який кваліфікується як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону. Його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-10 КУпАП та призначено штраф у сумі 850,00 грн та судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кобак Р.І., які просили задовольнити апеляційну скаргу, суд дійшов до висновку, що необхідно постанову суду першої інстанції - скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не виконав вищевказані вимоги закону, а також не встановив передбачених ст.247 КУпАП обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме, не встановив чи була подія та чи є склад адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що він 19 квітня 2020 року о 18 годині 40 хвилин на 72 кілометрі р.Дунай на острові Татару близько 2000 метрів від прикордонного знаку 1383 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби "Ізмаїл" Ізмаїльського прикордонного загону ОСОБА_1 виявив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі військовослужбовців Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні щодо надання документів, які посвідчують особу, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.І ст.185-10 КУпАП, яка кваліфікується як злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Однак, погодитись з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне

Частиною 1 статті 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному, розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивними ознаками складу зазначеного адміністративного правопорушення полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу, військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або члена громадського формування: а охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України а так само іншого умисного невиконання зазначених розпоряджень та вимог. Розпорядження та вимоги, які зазначені у диспозиції статті мають бути законними, тобто походити від правомочних осіб та знаходитися у межах їхньої компетенції. Права органів, підрозділів, військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України викладено у ст. 20 Закону України «Про Державну, прикордонну службу України».

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про державну прикордонну службу», порушення якого ОСОБА_1 стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати.

З рапорту інспектора прикордонної служби 1-ї категорії начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби «Ізмаїл» І категорії (типБ) ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 , на його неоднаразові вимоги в зухвалій формі, нецензурною лайкою, з явною зневагою до прикордонного наряду Державної прикордонної служби, відмовився пред`являти документи, які посвідчують його особу.

Однак, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 пред`явив працівникам Державної прикордонної служби України документи, що посвідчують його особу.

Ці обставини не спростували свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Більше того з відео вбачається, що один з прикордонників, оглядаючи документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 зачитав його прізвище, ім`я, по-батькові та строк дії посвідчення. Тобто особа ОСОБА_1 ними була встановлена на підставі пред`явленого ним посвідчення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Особу може бути визнано винною у чиненні адміністративного правопорушення, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно здійснив злісну непокору законній вимозі працівників Державної прикордонної служби України під час виконання ними службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.185-10 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення, який було складено працівником Державної прикордонної служби України, не підтверджено належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин апеляційний суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за недоведеністю вчинення адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 293, 294 КУпАП суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження, відносно ОСОБА_1 , в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 185-10 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А. Гірняк