ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6299/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді водія в ТОВ «Еліт Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 28.07.2020 року, об 11 год. 40 хв., рухаючись по вул. Затишна, 7-Б у м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР, керував автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога у Київській міській наркологічній клініці «Соціотерапія», відповідно до висновку якого водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

В суді ОСОБА_1 свою провину не визнав, зазначивши, що в день проведення огляду в наркотичному сп`янінні він не перебував, оскільки напередодні нічого не вживав, а виявлені в його організмі наркотичні речовини є нічим іншим як залишками. Зважаючи на викладене просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кучерявий Д.Й., вказуючи на такі ж обставини, просив закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. При цьому також посилався на те, що ОСОБА_1 ніби-то пропонувалося пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер». Крім того посилався на відсутність правових підстав для притягнення його підзахисного до відповідальності, а саме відсутність факту відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та не вилучення посвідчення водія.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кучерявого Д.Й,, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук та звужені зіниці очей, що не реагують на світло.

При цьому посилання сторони захисту на те, що огляд ОСОБА_1 спочатку проводився за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, повністю спростовується положеннями п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, відповідно до якого, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чітко врегульований чинним законодавством, і можливості перевірки стану наркотичного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» Законом не передбачено.

Згідно висновку лікаря-нарколога щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 01.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 28.07.2020 року перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Крім того судом було витребувано акт медичного огляду, проведеного 28.07.2020 року відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що при огляді у останнього було виявлено клінічні ознаки наркотичного сп`яніння, які внесені у пункти 10-14 Акта, та відповідають клінічним ознакам, зазначеним у розділі F12.0 глави V Психічні та поведінкові розлади Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду (МКХ-10) та у пункті 4 розділу І Інструкції, на підставі яких ОСОБА_1 було встановлено діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів». Лабараторне дослідження, результат № 1825, у зразку біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 виявило марихуану (канабіноїди).

Посилання сторони захисту з приводу того, що лікарем було проігноровано зазначену у листі вимогу суду стосовно кількості виявленої наркотичної речовини та чи могла ця кількість вплинути на увагу та швидкість реакції водія також є неспроможними, оскільки як вбачається із листа за № 936 від 19.10.2020 року, отриманого у відповідь на вказаний запит, відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 152/735, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння, а не встановлення кількості виявленої наркотичної речовини, що спричинила стан сп`яніння, що свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено відповідно до процедури проведення такого огляду.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дає безсумнівні підстави зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не зважаючи на заперечення останнім своєї вини, підтверджена в повному обсязі, а твердження ОСОБА_1 про те, що в наркотичному сп`янінні він не перебував, оскільки напередодні нічого не вживав, а виявлені в його організмі наркотичні речовини є нічим іншим як залишками, є обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Також неспроможними є посилання сторони захисту з приводу не вилучення посвідчення водія, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, на час зупинки ОСОБА_1 , посвідчення водія у останнього уже було вилучене і останній мав тимчасовий дозвіл на право керування № НОМЕР_2 .

При цьому відсутність даних про дотримання працівниками поліції вимог щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не свідчить про відсутність його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Враховуючи особу правопорушника, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя