15.06.2020 Справа № 756/4366/20
Ун.№756/4366/20
Пр.№3-зв/756/5/20
П О С Т А Н О В А

15 червня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП.

15.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відвід судді Яценко Н.О. від розгляду справи відносно нього, посилаючись на те, що не був належним чином повідомленим про розгляді справи. Судову повістку чи смс повідомлення ним не отримано. Дана обставина викликає у нього сумнів у неупередженості судді Яценко Н.О., що є підставою для її відводу.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини надає «автономне» значення концепції «кримінальне обвинувачення», незалежне від категорій, що використовуються в національних правових системах держав - учасниць Конвенції (Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), пункт 30).

Першочергова оцінка Європейським судом з прав людини застосовності кримінального аспекту ст. 6 Конвенції ґрунтується на критеріях, викладених у рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands) (пункти 82 - 83): 1) класифікація в національному законодавстві; 2) характер правопорушення та 3) суворість покарання, ризику якого піддається відповідна особа.

При цьому, в практиці Європейського суду з прав людини перший критерій має відносну значимість та слугує тільки як відправна точка. Якщо внутрішнє державне законодавство класифікує певне правопорушення як кримінальне, цей критерій буде мати вирішальне значення. В іншому випадку Європейський суд з прав людини не приймає до уваги національну класифікацію та вивчає фактичний зміст розглядуваної процедури.

Другий та третій критерії, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Енгель на інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands), являються альтернативними та необов`язково застосовуються одночасно; для вирішення про застосовність ст. 6 Конвенції достатньо, щоб розглядуване правопорушення за своїм характером вважалось «кримінальним» з точки зору Конвенції або щоб за вчинене правопорушення на особу покладалось покарання, яке за своїм характером та ступеню серйозності належить в цілому до «кримінальної» сфери (Озтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany), пункт 54; Лутц проти Німеччини (Lutz v. Germany), пункт 55).

Аналізуючи вказані вище джерела права, враховуючи види та розмір санкції, яка визначена національним законом за вчинення правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, порівнюючи її з санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, вважаю, що адміністративне правопорушення за ст..130 КУпАП з точки зору Конвенції можна вважати «кримінальним».

Дані обставини беззаперечно вказують на те, що розгляд справ про адміністративне правопорушення має здійснюватися справедливим судом з точки зору ст.6 Конвенції.

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п.49).

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України», (Biluha v. Ukraine), п.53).

В рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи від 17.11.2010 року у пункті 11 щодо зовнішньої незалежності суддів зазначено, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Підставою для відводу судді Яценко Н.О. особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено те, що нею не було належним чином повідомлено його про розгляд справи. Дана обставина жодним чином не свідчить про упередженість чи необ`єктивність судді.

При цьому, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення встановлено, що про розгляд справи 15.06.2020 о 13:55 ОСОБА_1 був повідомлений шляхом надіслання СМС-повідомлення, яке отримано ним 10.06.2020.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яценко Наталії Олексіївні у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ст.130 ч.1 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.Майбоженко