Справа № 216/2337/20
Провадження № 3/216/1351/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2020 року інспектором взводу №3 роти №2 батальйону №1 полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Бессмертною В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №410906 відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, 19 квітня 2020 року о 14:52 год. по вул. Кіровоградське шосе, буд. 10 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 2705», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився. Вказаними діями, на думку працівників поліції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Адвокат Морозов Є.Є. у судовому засіданні пояснив, що 19 квітня 2020 року близько 14:50 год. по вул. Кіровоградське шосе, буд. 10 у м. Кривому Розі ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, без підстав вважати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки будь-яких ознак сп`яніння у нього не було. Після цього, нехтуючи правами визначеними ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як громадянину Азербайджану, не запропонували скористатися послугами перекладача. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції, останні почали його залякувати, вказуючи на те, що вразі не проходження тесту на сп`яніння, він не отримає дозвіл на проживання, та водійське посвідчення українського зразка. Просить суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, та врахувати, що показання свідків складені на завчасно підготовлених бланках, які є шаблонними, та в яких не вказано час та місце відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, тоді як від медогляду той не відмовлявся.

Вислухавши пояснення адвоката Морозова Є.Є., дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, приходжу до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з вимогами ст. ст. 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП покладає обов`язок на посадову особу при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Так, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, у справі «Маліга проти Франції» ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

З досліджених матеріалів справи встановлено, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідчать лише про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, та не підтверджують наявності ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , відсторонення його від керування транспортним засобом тощо, які є істотними обставинами для правової кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та наявність чи відсутність яких підлягає обов`язковому встановленню для правильного вирішення справи.

Наведені вище обставини, ставлять під сумнів повноту й достовірність пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , щодо суті та дійсних обставин інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, внаслідок чого оцінюються критично та не можуть бути визнані допустимими доказами в підтвердження його вини.

Із оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції в ОСОБА_1 не спостерігалися ознаки наркотичного сп`яніння.

Разомз тим у матеріалах справи відсутні жодні докази щодо виконання поліцейськими вимог ч. ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП з відсторонення водія ОСОБА_1 від керування автомобілем та передачі керування ним іншій уповноваженій особі, що ставить під сумнів законність подальших дій поліцейських, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи, за якими у винуватість ОСОБА_1 ставиться керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння.

Сукупність наведених обставин свідчить про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки вони оформлені в такий спосіб, який викликає обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому за вказаних фактичних даних дійти беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_1 неможливо, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, тому що відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на все наведене вище, оцінивши зібрані в цій справі докази, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу такого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Ю.В. Онопченко