ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6412/20Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/212/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно постанови районного суду, водій ОСОБА_1 12 квітня 2020 року о 22 год. 20 хв. на А/Д М-19366 км + 500 м керував транспортним засобом «Mercedes Benz Sprinter 311 CDI» державний номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 ARBL 0894 (повірка дійсна до 18 червня 2020) відмовився. Проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння водій також відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову, а також поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо після одержання його копії .

Зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заперечуючи факт керування транспортним засобом, вказує, що перебував у салоні свого автомобіля на обочині дороги на пасажирському сидінні з ОСОБА_2 , очікуючи ОСОБА_3 , який керував автомобілем в той день.

Вважає, що судом порушено правила підсудності розгляду справи, яку повинен був розглядати Гусятинський районний суд.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта та його захисника адвоката Чернецького В.І., який підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, прихожу до наступних висновків.

Доводи апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови заслуговують на увагу, а тому його слід поновити.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268078 від 12 квітня 2020 року; даними, що зафіксовані на диску з відео фіксацією вчиненого правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12 квітня 2020 року; рапортом інспектора роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Райчаковського М. від 12 квітня 2020 року.

Доводи апелянта в частині, що він не керував автомобілем не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції оскільки спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, постанові про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №594666 від 12.04.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 керував транспортним засобом в темну пору доби, на якому д.н.з. неосвітлений, чим порушив п.2.9 в ПДР України, з якою він погодився, сплативши штраф.

Посилання апелянта на неповідомлення його судом про час та місце розгляду справи спростовуються довідкою-телефонограмою секретаря судового засідання, який зателефонував ОСОБА_1 за дійсним номером його мобільного зв"язку, повідомивши про час та місце розгляду справи у Тернопільському міськрайонному суді. Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 скористався правами передбаченими ст.268 КУпАП, проте, ні він ні його захисник жодних клопотань не заявляли, а наведені ними доводи на спростування висновків суду не підтвердились.

Щодо порушення судом першої інстанції правил підсудності розгляду вказаної справи слід зазначити що вона розглядалась компетентним судом першої інстанції загальної юрисдикції, а тому неведене порушенням вимог закону не є істотним, а тому не тягне за собою скасування судового рішення.

Отже, підстав для скасування постанови суду, як того просить апелянт, не вбачається, а тому її слід залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.05.2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя