ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/675/20 Справа № 210/3137/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником директора технічного коледжу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

До Дніпровського апеляційного суду надійшла вищезазначена справа про адміністративне правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи клопотання про поновлення строку зазначає, що є інвалідом, перед 2020 роком переніс дві складні операції, внаслідок чого довгий час був позбавлений можливості пересуватися, до 17 березня перебував на стаціонарному лікуванні, а з 13 березня 2020 року в країні оголошено карантин, відтак вважає, що до теперішнього часу був позбавлений можливості подати повторно апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції 09 жовтня 2019 року та ОСОБА_1 як видно з тексту постанови був присутній при розгляді даної справи.

Згідно до штампу вхідної кореспонденції апеляційна скарга на вищевказану постанову подана ним 21 травня 2020 року до районного суду, тобто після закінчення десятиденного строку на оскарження постанови суду, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно закрив провадження по вищевказані справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що правопорушення було вчинено 13 травня 2019 року, а постанова була винесена судом першої інстанції 09 жовтня 2019 року. Тому в цій частині доводи апелянта є неспроможними.

В клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження не наведено ніяких мотивів, які свідчать про те, що він саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду. Доводи стосовно того, що він пропустив строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, не можуть бути такими, що доводять поважність пропуску строку на апеляційне оскарження з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знав про існування справи про адміністративне правопорушення відносно нього, що підтверджується матеріалами справи, а саме наданими на адресу суду письмових пояснень з приводу обставин справи самим ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 , 09 жовтня 2019 року був присутній в судовому засіданні. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 знав про результат судового розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 , належним чином був повідомлений про час та розгляд справи відносно нього, скористався своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що свідчить письмові пояснення (а.с. 86). Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 , був присутній у судовому засіданні 09 жовтня 2019 року, надавав пояснення по справі (а.с.87-88). Після проголошення постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено строк та порядок оскарження постанови.

Отже, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду та у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Крім того, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 звертався з аналогічною апеляційною скаргою 11 листопада 2019 року, в якій також просив поновити строк на апеляційне оскарження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року, ОСОБА_1 було повернуто апелянту для усунення процесуальних порушень.

Матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, враховуючи вказані обставини і вимоги закону, вважаю за необхідне відмовити ОСОБА_1 в поновлені строку на апеляційне оскарження та повернути апеляційну скаргу, оскільки пропущено строк апеляційного оскарження з неповажних причин.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - повернути особі, яка її подала, через неповажність причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко