Справа № 132/807/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.05.2020р. м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, керівника фізичного виховання ДНЗ «Гущинецьке ВПУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1ст.173-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020р. в провадження Калинівського районного суду Вінницької області з Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій областінадійшла справа про притягнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Відповідно до протоколупро адміністративне правопорушення серії ВАБ №302022 від 02.03.2020р., ОСОБА_2 , будучи керівником фізичного виховання 26.02.2020р. в селі Гущинці Калинівського району Вінницької області вчиняє «булінг» (цькування) учасників освітнього процесу, що проявляється у моральному, фізичному та психологічному насильстві, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Диспозицією ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, - що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Згідно ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015р., у протоколі про адмінправопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Однак, у надісланому на адресу суду протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 302022 від 02.03.2020р., не викладено об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, а саме не зазначено конкретного часу та місця вчинення правопорушення, його систематичності, не конкретизовано та не наведено відносно яких саме конкретних осіб (учасників освітнього процесу) застосовано насильство, в якій спосіб, та чи в наслідок даних дій могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичного здоров`ю потерпілої особи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 302022 від 02.03.2020р. не містить інформації про те, які саме дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, та відповідно ці дії не кваліфіковано з посиланням на диспозицію цієї статті.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

ОСОБА_2 згідно протоколу та наданих письмових пояснень свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП не визнав.

До долучених до протоколу у якості доказів: листа ДНЗ «Гущинецьке вище професійне училище» від 25.02.2020р. № 03-121, наказу ДНЗ «Гущинецьке вище професійне училище» від 22.01.2020р. № 8 «Про анкетування учнів щодо булінгу», протоколу засідання адміністрації ДНЗ «Гущинецьке вище професійне училище» від 22.01.2020р. № 1, протоколів індивідуальної психологічної консультації, результатів анонімного анкетування, суд відноситься критично, оскільки вони неналежним чином оформлені та не засвідчені в передбаченому законом порядку, окрім цього, не містять конкретної інформації щодо події та обставин адміністративного правопорушення.

Інших будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 булінгу (цькування) учасників освітнього процесу, уповноваженою на те особою, яка склала протокол, не зібрано та суду не надано.

Із врахуванням раніше наведених положень законодавства у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено основних обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, які не доведено допустимими та достовірними доказами, а діяння викладене в ньому неконкретизоване, має суто формальне значення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що останні не містять беззаперечних та переконливих доказів про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене, приходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-4 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 173-4, 245, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-4 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя