Справа № 212/2697/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення передбаченого ст.443 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АА № 658010 від 10.04.2020р., ОСОБА_1 , 10.04.2020 о 20-40 годині в м.Кривий Ріг по вул.Е.Фукса,49 перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту (респіратора або захисної маски), при цьому самовільно залишив місце самоізоляції, а саме: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Едуарда Фукса, 49/10, повернувшись з країни Польща, що згідно 2.1, 2.17 Постанови КМУ від 02.04.2020 №255 є правопорушенням передбаченим ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу, особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 . 10.04.2020 виникла потреба переміститись до місця реєстрації, оскільки власник квартири по АДРЕСА_2 зажадав від нього покинути вказане помешкання. Поліція застала його на зупинці в момент переїзду, захисна маска у нього була вдягнута вину свою заперечив повністю. Після переїзду до місця своєї реєстрації: АДРЕСА_1 , він перебував весь час в режимі самоізоляції, на вулицю не виходив, підписані вимоги самоізоляції не порушував.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП, надано письмову згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів та пам`ятку про самоізоляцію, підписану ОСОБА_1 05.04.2020.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення встановлено, що інспектором Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Лозієм А.А. було порушено вимоги ст.255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП до матеріалів справи не додано жодного доказу його вчинення, зокрема пояснень свідків, які могли б підтвердити факт перебування останнього біля будинку АДРЕСА_3 49 по вул.Е.Фукса без вдягнутого засобу індивідуального захисту.

Крім того, слід зазначити, що інспектор патрульної поліції при складанні протоколу не зазначив чітко і зрозуміло норму нормативно-правового акту (НПА), порушення якої призвело до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. З цього робиться висновок, що крім всього, поліцейським не сформульовано чіткою, не допускаючою хибних тлумачень, мовою, яке саме порушення і якого НПА (реквізити документу: дата прийняття, видавник, де, коли оприлюднено) інкримінується ОСОБА_1 .

Впротоколі зазначено використання камер відеозапису з нагрудного відеореєстратора АЕ-00171, АЕ-00183 але носії з записом в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено ч.2 ст.251, ст.ст.254,256,266 КУпАП, що саме по собі, унеможливлює встановлення об`єктивних даних про фактичні обставини справи. З огляду на ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обов`язок довести протилежне покладається законом на особу, яка складає протокол. Ключових доказів цього вирішального моменту для притягнення особи до адміністративної відповідальності (свідки які б бачили факт продажу алкоголю, запис відеокамери чи інші достовірні та добуті законним шляхом докази) стороною, яка ініціювала обвинувачення у скоєнні правопорушення надано судді не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП тягне за собою закриття провадження.

Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.443 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення стягується лише в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення - судовий збір, в даному випадку, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.443 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особами зазначеними у ч.2 ст.294 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов