20.05.2020 Єдиний унікальний номер 205/3299/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/3299/20
Номер провадження 3/205/1826/20
ПОСТАНОВА

іменем України

20 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Новокодацького ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, не працюючої,

зареєстрованої та проживаючої за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ?

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ГП № 282596 від 28 квітня 2020 року, 28 квітня 2020 року о 20-00 год. в м. Дніпро по вул. Гідропаркова, 9, у дворі будинку ОСОБА_1 ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, не забезпечивши необхідного нагляду, внаслідок чого дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись на велосипеді «DISCOVERY» здійснила наїзд на автомобіль «HYUNDAY ACCENT», днз НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 184 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за ухилення батьків, або осіб, які їх замінюють від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Від ОСОБА_1 надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, вину не визнала, зазначила, що дитина здійснила наїзд на автомобіль «HYUNDAY ACCENT», днз НОМЕР_1 , з необережності.

Таким чином: об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх; об`єктивна сторона полягає в: ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (ч. 1).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров`ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу чи без нього.

Суб`єктом цього правопорушення є фізичні осудні особи - батьки, або особи, що їх замінюють; суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу зазначено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнаються протиправні, винні (умисні або необережні) дії або бездіяльність, які посягають на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, а також встановлений порядок управління і які тягнуть за собою застосування адміністративно-правових санкцій.

Склад проступку включає в себе ознаки, які об`єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: - об`єкт адміністративного проступку, - об`єктивну сторону проступку; - суб`єкт адміністративного проступку; - суб`єктивну сторону проступку, і являють собою нерозривну єдність, і наявність яких обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння.

При цьому, у випадку, коли хоча б один з елементів відсутній або ж не відповідає тим властивостям, що передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, - указане діяння адміністративним проступком (правопорушенням) не являється.

Під невиконанням обов`язків по вихованню і навчанню дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх. Ухилення батьків і осіб, що їх заміняють, від виконання своїх обов`язків може виражатися в тому, що вони не піклуються про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності. Виховання складається з різного роду дій батьків, одним з елементів яких є нагляд за поведінкою дитини.

В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт ухилення ОСОБА_1 , яка є матір`ю, від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суддя вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, так як відсутні складові інкримінованого правопорушнику проступку об`єктивна та суб`єктивна сторона, яка виражається в умисному ухиленні осіб, які замінюють батьків, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 247, 184, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Г. Остапенко