Справа № 265/3302/20
Провадження № 3/265/1770/20
П О С Т А Н О В А

11 червня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Гноєвой Сергій Сергійович, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2020 року о 22-37 годині водій ОСОБА_1 по вулиці 130ї Таганрозької дивізії, 104 у Лівобережному районі міста Маріуполя керував транспортним засобом Kanuni50qt, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився з використанням технічного засобу «Drager Alcotest» ARCD № 6820, від проходження огляду на стан сп`яніння в міському наркологічному диспансері міста ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього рухуУкраїни, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ, міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Правопорушник ОСОБА_1 , письмово визнавши провину, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився за невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем проживання, за значеним у протоколі, та шляхом опублікування виклику до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада».

Разом із тим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона,яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який знав про складення відносно нього даного протоколу та повідомлений про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, про що розписався у протоколі. Однак станом розгляду не цікавився.

Водночас, обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - «Drager Alcotest», за яким проба на стан сп`яніння ОСОБА_1 позитивна 0,99 промілей. Огляд було проведено 12 травня 2020 року о 23-03 годині у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Від проходження огляду у медичному закладі правопорушник ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Призначаючи ОСОБА_1 стягнення, суддя виходить з наступного.

За положеннями ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КупАП):

1. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

2. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На підставі наведеного, враховуючи, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає необхідним призначити йому стягнення у межах санкціїстатті 130 частини 1КУпАП без врахування обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Так, санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення:

- для водіїв штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

- на інших осіб - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями п. 1.10 ПДР України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 та рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 4 УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Т. Азамат, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, у зв`язку з чим відносно нього було також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч. 2 КУпАП.

Отже ОСОБА_1 , як такий, що не отримував та не має посвідчення водія, не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України та відноситься до інших осіб, щодо яких такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачений.

Крім того, згідно пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або в загалі його не мала.

Враховуючи викладене, суддя вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права на керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.

На підставі ст. 130 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 36, 280, 282, 283 КУпАП, судя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та покласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Гноєвой С.С.