Справа № 713/666/20
Провадження №3/713/383/20
ПОСТАНОВА

іменем України

09.06.2020 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Кириляк А.Ю., з участю секретаря Матейчук Л.Ю., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Ковалюка М.Г., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУ НПУ у Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, -

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 154199 від 01.04.2020 року ОСОБА_1 24 березня 2020 року о 16.20 год., перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173-2 КУпАП, повторно, вчинив словесну суперечку з дружиною ОСОБА_2 ображав її нецензурною лайкою ,чим вчинив домашнє насильство в сім`ї, яке виразилось в умисному діянні економічного характеру .

Крім того, 11 квітня 2020 року близько 13.20 год. перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173-2 КУпАП, повторно, вчинив словесну суперечку з колишньою дружиною ОСОБА_2 під час якої ображав її нецензурною лайкою ображав її нецензурною лайкою.

Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.2 КУпАП.

В судовому засіданні вину не визнав, вказував, що будь якого психологічного чи економічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , не вчиняв,оскільки у них є конфлікт через поділ майна, а справа перебуває на розгляді Вижницького районного суду .

Захисник Ковалюк М.Г. вважав, що у діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, просив провадження відносно ОСОБА_1 , закрити.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 вказувала, що її колишній чоловік неодноразово ображав її нецензурною лайкою, не дозволяє здійснювати торгівлю в їх спільному магазині. Не сплачує аліменти на утримання дітей, а вона змушена якимось чином утримувати дітей.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 173-2 передбачена адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першої цієї статті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство розглядається, як:

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.- повне вилучення або обмеження коштів; - контроль надходжень та жорстке дозування фінансових витрат. Мається на увазі не розподіл фінансів сім`ї за взаємною згодою, не взаємний контроль подружжя за витрачанням коштів на потреби сім`ї, а контроль, часто жорстокий та принизливий, з боку однієї особи по відношенню до інших членів родини дружини, дітей, батьків похилого віку…

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 154199 від 01.04.2020 року зазначено ОСОБА_1 24 березня 2020 року о 16.20 год., перебуваючи по місцю проживання в АДРЕСА_1 , якого протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою ст. 173-2 КУпАП повторно вчинив словесну суперечку з дружиною ОСОБА_2 ображав її нецензурною лайкою ,чим вчинив домашнє насильство в сім`ї, яке виразилось в умисному діянні економічного характеру .

Однак в заяві ОСОБА_2 адресованій начальнику Вижницького ВП вказує, що є приватним підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність в АДРЕСА_1 24.03.2020 року ОСОБА_1 не допускав її торгувати, погрожував забрати гроші. Поміняв замки. Крім того вказує, що до заяви додається відео вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій , однак в матеріалах справи воно відсутнє. Також дані обставини вказані в її поясненнях . Інші докази по даному факту відсутні.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали адміністративного провадження не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення ОСОБА_2 24.03.2020 року дій, зазначених у диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП, та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП, виноситься постанова про закриття справи.

За викладених обставин суд вважає вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП , яке мало місце 24.03.2020 року не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження по даному епізоду підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується правопорушення,яке мало місце 11 квітня 2020 року не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 262058 від 11.04.2020 року, заявою ОСОБА_2 , поясненнями: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та іншими матеріалами справи.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, суд вважає за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у виді штрафу у межах санкції ст.173-2 ч.2 КУпАП.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 420,40 грн..

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2 ч.1, 268, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 по епізоду від 11.04.2020 року у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 420,40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) в дохід держави.

Провадження по епізоду від 24.03.2020 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,- закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. Ю. Кириляк