ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 квітня 2020 рокуСправа №: 695/781/20
Номер провадження 3/695/682/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , -

за вчинення правопорушення передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.04.2020 року серії ГП №111471, ОСОБА_1 07.04.2020 року, о 07 год. 20 хв. по вул.. Баха, 62, м. Золотоноша здійснював спеціальне регулярне перевезення, а саме перевозив працівників підприємства службовим автомобільним транспортом ПАЗ 3205, д.н.з. НОМЕР_1 без погодження з органами національної поліції, чим порушив п. 9 постанови КМУ від 11.03.2020 року за №211.

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явився та направив до суду клопотання про перенесення розгляду справи, мотивуючи його тим, що має погане самопочуття та у зв`язку із введенням на усій території України карантину.

Відповідно до норм ст.. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як зазначено вище, на адресу суду надійшла клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Разом із тим суддя приходить до переконання, що вказане клопотання не може розцінюватися як належне клопотання про відкладення розгляду справи, адже поважність неявки ОСОБА_1 не стверджена жодним доказом.

Окрім того суд, при призначенні розгляду матеріалів справ про адміністративні правопорушення визначає дату розгляду справи з урахуванням часу, який необхідний для належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи, а також враховує час, який необхідний особі для підготовки до розгляду матеріалів справи, доводів чи заперечень стосовно інкримінованого їй правопорушення та враховує час для отримання судом підтвердження про повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому мав достатньо часу для підготовки своїх доводів чи заперечень проти обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та міг надати їх у письмовому вигляді до початку розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати до суду свої доводи чи заперечення по матеріалах справи, а інкриміноване йому правопорушення не відноситься до виключної категорії правопорушень, розгляд яких судом здійснюється за обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя вважає неявку ОСОБА_1 не поважною, а матеріали справи такими, які можуть бути розглянуті за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП є бланкетною (відсилочною), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення не тільки конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, але і які саме вимоги цих нормативних актів особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до п.п. 9 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України за №211 від 11.03.2020 року, «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на яку посилаються працівники поліції у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення, встановлено, що заборонено до 24 квітня 2020 р. регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення:

легковими автомобілями;

службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;

працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обгрунтованість застосування стягнення.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкція).

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення від 01.04.2020 року разом із доданими до нього доказами не дає можливості суду зробити висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Так в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснював спеціальні регулярні перевезення, однак матеріали справи не містять жодних відомостей, що такі перевезення є регулярними. Так в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно організації такого перевезення, його маршруту, графіку перевезень, тощо.

Окрім того матеріали справи не містять відповідних відомостей про те, що ОСОБА_1 є водієм зазначеного транспортного засобу, виконував обов`язки саме водія та саме він є відповідальною особою на підприємстві, яка організовує такі транспортні перевезення, встановлює їх графіки та має відповідні повноваження щодо погодження маршруту руху з органами Національної поліції.

Також суд зважає і на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.04.2020 року зазначено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надано на окремому аркуші. Однак в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 відсутні, натомість наявні пояснення ОСОБА_2 , який не зазначений в матеріалах справи як захисник Заїчки О.В., свідок чи потерпілий.

Разом із тим із вказаних пояснень ОСОБА_2 вбачається, що саме він є начальником транспортної дільниці ЗФПП «Агроспецпроект» та не знав про необхідність погодження маршруту руху із органами Національної поліції.

До матеріалів справи також доданий DVD-диск із відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції на якому зафіксовано факт зупинки автобусу ПАЗ 3205, д.н.з. НОМЕР_1 , та із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні вказаного правопорушення та зазначав, що до його обов`язків не входить погодження руху транспортного засобу із органами Національної поліції. Окрім того на місці зупинки вказаного транспортного засобу був також і ОСОБА_2 , який також надавав свої пояснення та заперечення стосовно обставин справи.

Виходячи із вказаного, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення взагалі не встановлено, чи мав ОСОБА_1 відповідні повноваження на погодження руху транспортного засобу з органами Національної поліції.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене суддя приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5- рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законам порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях ЄСПЛ по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Враховуючи вказані вище обставини, а також враховуючи положення ст. 62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому адміністративна справа відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.