ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4658/20Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/817/132/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 cт. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - Вереса М.Я. , розглянувши 27 квітня 2020 р. в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

Встановив:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 13 березня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Цією ж постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито, у зв"язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема зазначає, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 13.03.20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП, а саме за те, що 08.03.20 близько 23 .00 год. він порушив терміновий заборонний припис серії АА №134347 від 08.03.20, винесений за п. п. 2, 3, а саме: контактував з постраждалою особою, ОСОБА_3 .

Водночас, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської обл. в адміністративній справі за ознаками ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП закрив провадження стосовно ОСОБА_1 у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за обставинами, які були викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №546891 щодо вчиненого ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_3 насильства психологічного характеру 08.03.20 о 19.00 год. за адресою АДРЕСА_2 , і відносно яких (зазначених обставин) і був встановлений обмежувальний припис від 08.03.20 серії АА № 134347, порушення ОСОБА_1 якого і стало причиною для складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 08.03.20.

Фактично ж причиною порушення ОСОБА_1 встановленого щодо нього термінового заборонного припису від 08.03.20 серії АА № 134347, як стверджується у апеляційній скарзі, була лише необхідність забрати особисті речі з квартири, яку вони з колишньою дружиною спільно придбали під час шлюбу та спільно проживали за адресою АДРЕСА_2 , і куда ОСОБА_3 , помінявши вхідні замки, його не впускала.

Як наслідок, суд першої інстанції всупереч своєму ж рішенню про закриття провадження у справі за ч.2 ст.173-2 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі якого і був винесений припис від 08.03.20 серії АА № 134347, визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 2 КУпАП за порушення вимог цього припису.

Окрім того зазначає, що факт контактування з нібито постраждалою особою підтверджується тільки заявою та поясненнями ОСОБА_3 . Матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували наявність психологічного насильства та контактування з постраждалою особою, а протокол про адміністративне правопорушення лише кореспондує заяву ОСОБА_3 . Стверджує, що ОСОБА_1 лише хотів забрати свої особисті речі. Будь-якого наміру контактувати з ОСОБА_4 він не мав. За таких умов неможливо встановити наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме вчинення дій або бездіяльності психологічного характеру та контактування з постраждалою особою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - Вереса М. Я. , який просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції з наведених у ній підстав, закривши провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з"явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та у присутності його представника Вереса М.Я.

В судове засідання також не з"явилася потерпіла ОСОБА_3 , хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма, згідно з якою остання 10 квітня 2020 року повідомлялася в телефонному режимі про те, що 27 квітня 2020 року о 14 год. 30 хв. буде здійснюватися розгляд справи відносно ОСОБА_1 . Будь-яких заяв чи повідомлень про перенесення розгляду справи від ОСОБА_3 не надходило.

Враховуючи наведене, вважаю за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності останніх.

Так, в апеляційній скарзі представник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - Верес М.Я. постанову місцевого суду від 13.03.20 в частині закриття провадження відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП не оскаржує, а тому рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 254 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Як вбачається з постанови місцевого суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, останній 08 березня 2020 року близько 23:00 порушив терміновий заборонний припис серії АА №134347 від 08.03.2020, винесений за пунктами 2, 3 цього припису, а саме: контактував з постраждалою особою ОСОБА_3 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, таке рішення суду є помилковим з огляду на наступне.

Так, 07 лютого 2020 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було задоволено заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального заходу та видано ОСОБА_1 на строк 1 місяць обмежувальний припис із забороною перебувати в місці їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після закінчення дії цього рішення, як зазначив ОСОБА_1 у своїх поясненнях в судовому засіданні місцевого суду, 08 березня 2020 року об 11 год. він з"явився за вказаною адресою з наміром продовжити проживати в ній, оскільки в період дії обмежувального припису проживав у друзів.

Тим не менш колишня дружина ОСОБА_3 його не впустила, і він змушений був викликати поліцію, яка і склала відносно нього протокол серії АПР18 №546891 від 08 березня 2020 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, внаслідок нібито вчинення ним насильства в сім"ї психологічного характеру стосовно колишньої дружини, ОСОБА_3 .

Водночас на виконання протоколу серії АПР18 №546891 від 08 березня 2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, працівником поліції відносно останнього був винесений терміновий заборонний припис серії АА№134347 від 08 березня 2020 року про заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, а також заборону на контактування з постраждалою особою у будь-який спосіб терміном 10 діб з 21 год. 00 хв. 08 березня 2020 року.

В подальшому суддя місцевого суду оскаржуваною постановою відмовив у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та закрив провадження у справі у зв"язку з відсутністю в його діях складу вказаного правопорушення.

Таким чином, місцевий суд, зробивши висновок щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП (протокол серії АПР18 №546892 від 08.03.20), водночас визнав його винуватим за порушення вимог обмежувального припису від 08.03.20 № 134347, який був винесений на виконання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546892 від 08.03.20.

Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується.

Дане право людини і громадянина зафіксоване і в Конвенції про захист прав та основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи і кожен, чиї права та свободи, визначені в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов"язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так,як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 08.03.20 о 23 год з"явився у спільне з колишньою дружиною, ОСОБА_3 , житло з метою отримати власні речі, оскільки був позбавлений можливості проживати у спільній з колишньою дружиною квартирі.

Жодних протиправних дій щодо неї не чинив, а, навпаки, маючи намір діяти в межах закону, з метою унеможливити провокаційну поведінку зі сторони останньої, викликав поліцію, яка, зафіксувавши момент явки ОСОБА_1 у спірну квартиру, склала щодо нього протокол серії АПР18 №546892 від 08.03.20.

Ці показання ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані.

Відповідно у суду апеляційної інстанції є всі підстави вважати, що вищезазначена поведінка ОСОБА_1 не свідчила про його умисел на навмисне порушення встановлених щодо нього обмежувальних приписів, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б суперечили даному висновку, сам же протокол серії АПР18 №546892 від 08.03.20 не може бути єдиним доказом винуватості останнього за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП.

При цьому суддею враховано той факт, що оскаржуваною постановою провадження у адміністративній справі за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження в справі в цій частині - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ,- ОСОБА_1 - Вереса М.Я. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 13 березня 2020 в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, скасувати, провадження у справі в цій частині - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя