Справа №766/6307/20
П О С Т А Н О В А

14.05.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.04.2020 р. після доопрацювання з Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №731321 від 20.03.2020 р. вбачається, що ОСОБА_1 20.03.2020 р. о 16:00 годині в м. Херсоні по вул. Стрітенська, 11-а, будучи посадовою особою магазину «Мир стройки» не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co-2» в редакції Постанови Кабінету міністрів України №242 від 16.03.2020 р. (далі Постанова №211).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала через канцелярію суду письмові пояснення, в яких просить закрити провадження по справ у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначила, що суб`єктом правопорушення, передбаченого, ст. 44-3 КУпАП станом на дату вчинення правопорушення в частині здійснення торгівельної діяльності, є суб`єкти господарювання та посадові особи. Крім того, зазначає, що «Будівельно-господарський супермаркет 33м» не є суб`єктом господарювання, тобто не є ні юридичною особою, ні фізичною особою-підприємцем, а є лише об`єктом нерухомого майна, відповідно вона не може бути посадовою особою «будівлі». Господарську діяльність у вказаному приміщенні здійснюють декілька суб`єктів господарювання, в даному випадку ТОВ «Мир стройки», де вона не є посадовою особою. Вона не є посадовою особою будь-якого суб`єкту господарювання, в тому числі й суб`єктів господарювання, що здійснюють торговельну діяльність в приміщенні магазину «33 кв.м.», особисто вона продаж товарів, як фізична особа, не здійснювала.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП це не є перешкодою для розгляду справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №731321 від 20.03.2020 р., за змістом якого встановлено час (20.03.2020 р. о 16:00 годині), місце (вул. Стрітенська, 11-а, м. Херсон) та обставини (не припинила роботу закладу та здійснював прийом відвідувачів) вчиненого порушення, а також визначено, що ОСОБА_1 допущено порушення підпункту 3 п. 2 Постанови №211;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , яка під час складання протоколу зазначила, що вона працює менеджером магазину «Мир стройки», який прийом відвідувачів припинив і працює лише в режимі он-лайн.

Дослідивши наведені вище докази, письмові пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В той же час вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так відповідно до підпункту 3 п. 2 Постанови №211, в редакції станом на 16.03.2020 р., заборонено з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 р. до 03.04.2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів торговельного і побутового обслуговування населення.

Аналізуючи положення Постанови №211 встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачає чотири обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона, лише за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП може бути як громадянин, так і посадові особи, про що можна зробити зі змісту санкції вказаної норми, яка містить диференційований підхід до визначення суб`єкта відповідальності.

Отже, уповноваженим органом під час складання матеріалів за ст. 44-3 КУпАП встановленню підлягав факт наявності статусу «посадової особи» у ОСОБА_1 , про що також було зазначено Херсонським міським судом Херсонської області в постанові від 25.03.2020 р. про повернення матеріалів на доопрацювання, яка органом національної поліції виконана не була.

Проте до протоколу відносно ОСОБА_1 не долучено жодних доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою магазину ТОВ «Мир Стройки» та наділена повноваженнями на прийняття рішення про припинення роботи останнього з огляду на вимоги Постанови №211.

Крім того ОСОБА_1 інкриміновано також і «не припинення прийому відвідувачів», проте наведене твердження жодними доказами не підтверджено, окрім такої вказівки в протоколі. Долучені ж до матеріалів письмові пояснення останньої не надають можливості стверджувати про здійснення прийому відвідувачів, що могло б бути підтверджено показами відповідних свідків-покупців, а також фінансовими документами, які б свідчили про факт продажу товарів в період визначений Постановою №211.

Оцінюючи встановлені факти, суд враховує таке.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30.05.2013 р.», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що вказану норму органом національної поліції при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 виконано не було. Належних та допустимих доказів, які б не з викликали сумнівів щодо інкримінованого останній порушення, зібрано не було, а факти встановлені в протоколі є лише «візуальним спостереженням» інспектора поліції, яке може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку (Постанова Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17).

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 44-3 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 44-3, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л.В. Валігурська