Справа № 175/1059/20
Провадження № 3/175/486/20
Постанова

Іменем України

29 квітня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бровченка В.В.,

при секретареві Мельнику Д.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , з вищою освітою, одруженої, проживаючої за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 432248 від 21.03.2020 року убачається, що 21.03.2020 року о 09.30 годині по вул. Василя Сухомлинського, 48 «В» у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області у магазині «Квіти. Насіння. Добрива», ОСОБА_2 у порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року здійснювала продаж квітів, засобів захисту рослин, насіння, добрив, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

До протоколу долучені письмові пояснення ОСОБА_2 , яка з посиланням на ст.63 Конституції України відмовилася давати пояснення, та копія посвідчення водія на її ім`я (а.с.2,3).

У суді ОСОБА_2 своєї провини не визнала та пояснила, що 21.03.2020 року знаходилася у приміщенні магазину, де здійснювала догляд за товаром (живими зрізаними квітами, саджанцями квітів, розсадою). На дверях магазину висіло оголошення про те, що магазин відвідувачів не приймає, а працює у режимі виконання та доставки онлайн-замовлень. Після закінчення нею догляду за квітами та при виходу із магазину, до неї підійшли два чоловіки, які представилися дільничними інспекторами поліції та наказали впустити їх до магазину. На її висловлювання що магазин зачинено,

вони не відреагували і з погрозами застосування насильства увійшли до приміщення магазину. Після спілкування з поліцейськими, їй було запропоновано пройти до Дніпровського РВП, де і був складений протокол про адміністративне правопорушення, з яким вона не згодна, але всі її заперечення були проігноровані та запропоновано надати їх у суді. Вважає себе не винуватою, а складений протокол незаконним.

Допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст.44-3 КУпАП, яка передбачає настання відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Однак, у матеріалах справи відсутні підтверджуючі (беззаперечні) докази того, що ОСОБА_2 порушила правила карантину та здійснювала продаж непродовольчих товарів, що було прямо заборонено Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19». Зокрема, відсутні пояснення свідків, які здійснювали купівлю в магазині у ОСОБА_2 за обставин, викладених у протоколі або будь-які дані про таких свідків; відсутні рапорти працівників поліції, які начебто виявили такий факт незаконної торгівлі ОСОБА_2 ; відсутні документи на підтвердження процедури контрольної закупки.

Таким чином установлено, що належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суду ненадані, що виключає кваліфікуючі ознаки ст.44-3 КУпАП.

Наявний лише протокол про адміністративні правопорушення, в даній ситуації, не є достатнім для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що суду не надано (належних та допустимих) беззаперечних доказів того, щоОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, суд вважає, що в їїдіях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст.ст.44-3,247 п.1,283,284,294 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_2 та для відома направити начальнику Дніпровського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим чи його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя В.В. Бровченко