Провадження № 33/4820/301/20
Справа № 672/5/20 Головуючий в 1-й інстанції Шинкоренко С. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Філіпчук О.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Поповича В.Й., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - адвоката Поповича В.Й. на постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 28 грудня 2019 року, близько 20 год. 10 хв., керував транспортним засобом «Ауді», державний номер НОМЕР_1 , на автодорозі О-230406 сполученням с. Жищинці - с.Балакари Городоцького району Хмельницької області, з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовившись від проходження експертизи на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 ознак інкримінованого адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду є незаконною, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , чим позбавив його права на захист і справедливий суд, самостійно визначив час вчинення правопорушення, майже за 18 год. після складання протоколу. Вказану постанову ОСОБА_1 отримав 23 квітня 2020 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Поповича В.Й. в підтримання доводів апеляційної скарги, який під час апеляційного розгляду просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову суду щодо ОСОБА_1 та закрити провадження в справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника - частковому задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 13 березня 2020 року. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 23 квітня 2020 року, того ж дня ОСОБА_1 уклав угоду з адвокатом. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність правопорушника з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з оскарженої постанови суду першої інстанції суддя, ухвалюючи рішення проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , вказував про те, що ОСОБА_1 за викликом суду для розгляду справи неодноразово не з`явився, однак суд вважав можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 з врахуванням ч.1 ст.268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. (а.с. 31).

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувся 13 березня 2020 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за відсутності в суду будь-яких даних про його повідомлення про місце, день та час судового розгляду. Повістки, якими ОСОБА_1 викликався до суду першої інстанції на вказані дати, були повернуті поштовим відділенням за зворотною адресою, з відмітками про невручення: «за зазначеною адресою не проживає» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 12-14, 25-27, 29а-30). В інший спосіб ОСОБА_1 судом не повідомлявся.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 13 березня 2020 року, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та день слухання справи, чим позбавив ОСОБА_1 права на захист і справедливий суд, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з таких підстав. Слушним є зауваження про визначення судом часу вчинення правопорушення, майже через 18 год. після складання протоколу, що є неможливим.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами, а доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів, не можуть бути врахованими з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що 28 грудня 2019 року о 02 год. 30 хв. на автодорозі О-230406 із сполученням с. Жищинці - с.Балакари, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ауді», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння водій на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу (а.с.2) та відеозаписом, долученим до справи.

В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється факт керування ОСОБА_1 вищевказаним транспортним засобом в день, зазначений у протоколі та присутність свідків під час такої відмови.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різкої зміни забарвлення шкірного покриву обличчя, тощо.

Згідно запису відеофіксування вчиненого правопорушення видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. В подальшому поліцейські запропонували ОСОБА_1 відповідно до встановленого законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (на місці зупинки і в медичному закладі), від якого він відмовився в присутності двох свідків.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

З врахуванням викладеного, підстави для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, та такі доводи захисника свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Поповичу В.Й. строк на апеляційне оскарження постанови Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Постанову Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 березня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя