ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7800/20
провадження № 3/753/3883/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Просалова О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 429628, 02.05.2020 року о 15 годині 50 хвилин по проспекту Бажана, 9 в місті Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда Цивік» н/з НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 02.05.2020р. близько 15.30 його зупинили працівники поліції за допомогою проблискового маячка червоного кольору та звинуватили його в порушенні ПДР України, саме у керуванні автомобілем не будучи пристебнутим ременем безпеки. Доказів вказаного порушення працівник поліції не надали та повідомили, що доставлять ОСОБА_1 до відділку поліції для встановлення його особи, хоча він пред`явив їм свій паспорт, на що ОСОБА_1 погодився. Після цього, з патрульного автомобіля вийшла поліцейська і безпідставно сказала що слід поїхати до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 також погодився. В патрульному автомобілі поліцейські знущалися з нього, не дозволяли знімати відео на мобільний телефон, поводили себе агресивно, постійно підвищували тон спілкування, застосовували силу. Приїхавши до наркологічної клініки на вул. Петра Запорожця, працівник поліції, погрожуючи фізичним насиллям, сказав щоб ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування. ОСОБА_1 відмовився, і одразу викликав інший екіпаж патрульної поліції для написання заяви та проходження освідування з ними. Коли приїхав інший екіпаж поліцейські спочатку поспілкувалися з попереднім екіпажем, після чого відмовили ОСОБА_1 у прийнятті заяви та відмовились пройти з ним освідування. Після цього поліцейські склали постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП без розгляду справи, ознайомитись з вказаними документами ОСОБА_1 не надали, права не роз`яснювали, хоча ОСОБА_1 неодноразово на цьому наполягав. ОСОБА_1 також зазначив, що з наявного у справі диску вбачається, що відеозапис триває близько 5-ти хвилин, проте події відбувалися на протязі 2-ох годин, що є порушенням пунктів 5 та 6 Інструкції з використання пристроїв фото- відео зйомки поліцейськими (наказ МВС №1026). ОСОБА_1 просив залишити без розгляду клопотання про відкладення розгляду справи, яке було подано ним на електронну адресу суду 17.06.2020 року. Просив долучити до матеріалів справи його письмові пояснення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 429628 від 02.05.2020 року (а.с. 1), пояснення свідків (а.с. 3), а також відеозапис з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 4), письмові пояснення ОСОБА_1 , оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено поняття доказів та порядок їх збирання у справі про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, викладені у протоколі серії ДПР18 № 429628 обставини не підтверджуються наявними у справі доказами з огляду на наступне. Перший відеозапис з нагрудної камери працівників поліції розпочинається о 15 годині 11 хвилин, в цей час працівники поліції звертаються до ОСОБА_1 щодо відсутності у його транспортному засобі паску безпеки. О 15 годині 20 хвилин працівники поліції пропонують ОСОБА_1 поїхати до лікаря-нарколога, на що останній погоджується. Також на долученому до справи диску відображаються фрагменти відео. На останньому відеозаписі о 16-36 годині, ОСОБА_1 пояснює, що наразі не може проїхати з працівниками поліції на вулицю П. Запорожця, 20 для здачі аналізів. При цьому, з протоколу та пояснень свідків вбачається, що дані події відбувались саме на вулиці П.Запорожця, 20. Разом з тим, дослідженим відеозаписом об`єктивно не підтверджуються вказані у протоколі ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло, оскільки ОСОБА_1 адекватно відповідає на всі питання працівників поліції, орієнтується в ситуації та навколишній обстановці.

Крім того, викладені у протоколі обставини не узгоджується з наявними у справі поясненнями свідків, які складено бланкетно та з яких вбачається, що в їх присутності водій відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» та у медичному закладі. При цьому, прилад «Драгер» не застосовується для виявлення стану наркотичного сп`яніння, а проходження огляду на стан сп`яніння на місці події ОСОБА_1 не пропонувалось. Також, протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення/уточнення щодо адреси, де ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказані обставини викликають сумніви у достовірності даних, вказаних у протоколі серії ДПР18 № 429628, в зв`язку з чим, суд не може визнати його належним та допустимим доказом.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.20196 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 247, 283-285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя