1Справа № 335/4333/20 3/335/1144/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за протоколом серії ДПР18 №360259, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працевлаштований водієм ПП «Вибір», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07.05.2020 року серії ДПР18 №360259 07.05.2020 року о 09-35 годині в м. Запоріжжя, о. Хортиця, на в`їзді на міст ім.. Преображеннського, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 85 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Floof FLA 19В державний номерний знак НОМЕР_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.21.2 «Кінець додаткової смуги руху» та при виїзді з цієї смуги не переконався у безпеці маневру в наслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Nissan TIIDA державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , який рухався праворуч, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що напряму руху не змінював.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України. А характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, їх розташування на проїзній частині згідно схеми ДТП та фото не спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він не порушував ПДР України.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Інших доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не додано та матеріали справи не містять.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень пп. «а» ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд враховує, що даних, які би спростовували твердження ОСОБА_1 щодо не порушення ним ПДР України та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких даних і під час розгляду справи в суді. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності інших даних, на підтвердження наявності складу правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 124, 247, 283,284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.І. Рибалко