Справа № 751/2197/20 Головуючий у 1 інстанції Яременко І.В.
Провадження № 33/4823/198/20
Категорія - ч. 6 ст. 470 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., за участю представника Північної митниці Держмитслужби В.Олійника, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Шевчука Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою представника Північної митниці Держмитслужби В.Олійника на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2020 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Судом встановлено, що 08.11.2019 о 07 год. 35 хв. в зону митного контролю ВМО № 2 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС у напрямку «в`їзд на митну територію України» заїхав легковий автомобіль «RENAULT MEGANE», р.н. НОМЕР_1 під керуванням громадянина Узбекистану ОСОБА_3 за дорученням від ОСОБА_4 . Під час здійснення митного контролю та згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 19.11.2018 року громадянином Узбекистану ОСОБА_3 було ввезено на митну територію України в межах Закарпатської митниці ДФС, у митному режимі транзит через митну територію України автомобіль марки «FORD GALAXY», р.н.з. Швеції « НОМЕР_2 », НОМЕР_3 № НОМЕР_4 . Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Станом на 08.11.2019 транспортний засіб марки «FORD GALAXY», р.н.з. Швеції « НОМЕР_2 », НОМЕР_3 № НОМЕР_4 , не вивезено за межі митної території України. Згідно з інформацією, наявною в АСМО «Інспектор» модуль «Заяви підприємств та осіб», громадянин ОСОБА_3 до органів доходів і зборів щодо продовження терміну транзиту даного транспортного засобу, у зв`язку з аварією чи настанням дії обставин непереборної сили, в період з 19.11.2018 по 08.11.2019, не звертався. Документів, підтверджуючих аварії, дії обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, не надав. Згідно інформації наявності в ЄАІС ДФС за даним фактом відносно громадянина ОСОБА_3 раніше протокол про ПМП не складався.

У відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил за ч. 6 ст. 470 МК України.

Підставою для закриття провадження по справі у зв`язку із малозначністю стало те, що ОСОБА_5 вчинив правопорушення вперше, до митного органу із заявою про неможливість вивезення транспортного засобу не звернувся, але станом на день розгляду справи ввезений ним автомобіль вибув із його законного володіння, місцезнаходження його не виявлено, факт звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу викрадення автомобіля підтверджується листом Голосіївського УП у м. Києві ГУНП НП України (а.с. 45), а відповідно до повідомлення Згурівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області від 14.04.2020 року, наданого представником митного органу, за участю даного автомобіля 07.03.2019 року зафіксоване адміністративне правопорушення, вчинене іншою особою (а.с. 37-38). На даний час такі обставини унеможливлюють виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, тому з огляду, що ОСОБА_6 вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції дійшов висновку, що наслідки, які загрожують ОСОБА_6 у разі накладення на нього стягнення за вчинення даного правопорушення, є занадто суворими, тому обмежився усним зауваженням.

Не погодившись з рішенням суду, представник Північної митниці Держмитслужби подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та постановити нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України та накласти стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постанова суду необґрунтована, оскільки вважає доведеним факт порушення ОСОБА_6 правил транзитного ввезення автомобілів, так як вчасно, у десятиденний строк, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 95 МК України, він не вивіз транспортний засіб. Достатніх доказів поважності причин невивезення автомобіля (як то знищення чи повне зіпсування таких транспортних засобів саме внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили), правопорушник не надав, а прийнятий судом як доказ незаконного вилучення із користування ОСОБА_7 автомобіля лист Голосіївського УП у м. Києві за фактом звернення його, на переконання апелянта, не спростовує вини, оскільки містить відповідь щодо відмови у внесенні відомостей до ЄРДР за ст. 289 КК України. Крім того, судом не звернуто увагу на те, що митному органові про факт викрадення транспортного засобу ОСОБА_6 не повідомив, тому вважає, що вина останнього повністю доведена і відповідно до ст. 23, 33 КУпАП він має понести адміністративну відповідальність. А звільняючи ОСОБА_6 від відповідальності, суд не переконався, що це сприятиме його вихованню у дусі дотримання закону, крім того, останнім не надано ніяких документів щодо його майнового стану.

Заслухавши представника митного органу, який підтримав подану апеляційну скаргу, особу, що притягується до адміністративної відповідальності та його представника, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ч. 6 ст. 470 МК України передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення більше, ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, яка тягне за собою накладення штрафу або конфіскацію таких транспортних засобів.

Отже, перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу, ввезеного на митну територію України більше, ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу або конфіскації транспортного засобу.

Місцевий суд вірно встановив, що в діях ОСОБА_7 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України, що виразилися у перевищенні встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більш ніж на тридцять діб.

Разом з тим, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд першої інстанції не дотримався норм адміністративного законодавства при застосуванні ст..22 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності діяння правопорушника може бути звільнено від адміністративної відповідальності, яка передбачена санкцією відповідної норми закону, що є предметом порушення та при цьому застосовується усне зауваження, що є підставою для закриття провадження.

Апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості такої підстави для звільнення від відповідальності звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів щодо вибуття із його володіння транспортного засобу, оскільки до правоохоронних органів він звернувся 16.05.2019 року (а.с. 45) про те, що 05.01.2019 року передав даний автомобіль невстановленій особі, яка у подальшому його не повернула, тобто після спливу строку (10 діб), протягом якого він мав вивезти даний автомобіль за межі України та строку (30 діб), після якого за це настає відповідальність, поважності ж причин вчасного не вивезення автомобіля останнім не надано. Як і те, що митному органу про факт викрадення автомобіля чи іншого вибуття із його володіння автомобіля, ОСОБА_8 не повідомляв.

Тобто, вчинення протиправних дій з автомобілем через певний проміжок часу після допущення порушень митних правил не можу свідчити про малозначність правопорушення.

Беручи до уваги доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні митних правил, невизнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення та намагання уникнути відповідальності шляхом перекладення вини на іншу особу, попри наявні підтвердження ввезення транспортного засобу саме ним, постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати та винести нову.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 33 КпАП України враховує характер вчиненого правопорушення та обставини його виявлення, зокрема повторне ввезення ОСОБА_9 за довіреністю транспортного засобу на територію України, попри те, що про неможливість вивезення попереднього автомобіля він митний орган не повідомляв, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу в сумі 8500 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 401 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Північної митниці Держмитслужби задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2020 року скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяЮ. М. Короїд