П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОС №139969 від 12.08.2020, вбачається, що 12 серпня 2020 о 09 год. 56 хв. в м. Ужгород, вул.8-го Березня, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Renault Laguna, номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога ЗОНД м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 4. Протокол медичного освідчення №654 від 12.08.2020, чим порушено вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2020 року адміністративну справу відносно гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за 1 ст. 130 КУпАП, було повернути до УПП в Закарпатській області ДПП, для належного оформлення.

Справа до суду повторно надійшла після доопрацювання 05.10.2020 року, та було призначено до розгляду.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) пояснив, що не вважає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому пояснив, що підписати протокол його змусили. Обставини за яких відносно нього складався протокол йому були незрозумілими, оскільки не володіє в достатній мірі українською мовою та юридичною термінологією. Підписав протокол, у зв`язку із тим, що так сказав поліцейський.

В судове засідання призначене на 19.10.2020 ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення надані особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку:

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа проадміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791 - 2794 цього Кодексу.

За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

П. 2.9.а ПДР України передбачена заборона керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану №654 від 12.08.2020 на момент освідчення гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) перебував у стані наркотичного сп`яніння. Таке освідчення здійснено у відповідності до наказу МОЗ СРСР від 08.09.1988 року №694. Згідно до вказаного наказу складено Акт медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння та Висновку медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння не передбачено. Вказане освідчення було проведено у зв`язку внесеними відомостями до ЄРДР за ст. 194 КК України за подіями яки мали місце 12.08.2020 року.

Вказані вище обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом з місця події, відтвореним та дослідженим під час судового засідання, протоколом серії ОС №139969 від 12.08.2020, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДОП18 760117 від 12.08.2020, протоколом медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану №654 від 12.08.2020, рапортами працівників поліції та іншими матеріалами справи.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Щодо доводів гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про те, що його змусили підписати протокол саме поліцейські, слід вказати на те, шо: згідно дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського запис з якої міститься на доданому до справи CD диску, встановлено, що на записі № чітко видно, що правопорушнику запропоновано надати письмові пояснення із приводу події яка мала місце 12 серпня 2020 о 09 год. 56 хв. в м. Ужгород, вул.8-го Березня, 43 водію ОСОБА_1 . Останній від надання пояснень відмовився, натомість попросив працівника поліції здійснити запис про його відмову від надання пояснень, після чого підписав пояснення.

Щодо доводів гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про те, що він не володіє українською мовою, слід вказати на наступне.

При дослідження відеозапису з бодікамери поліцейського запис з якої міститься на доданому до справи CD диску, не встановлено, також що гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), заявляв клопотання про необхідність присутності перекладача при складанні протоколу, окрім того, останній не повідомив працівників поліції і про те, що він не розуміє українську мову. Натомість у попередньому судовому засіданні правопорушник повідомив, що проживає в м. Львів, має дружину. Слід зазначити, що згідно дослідженого відеозапису на всі питання поліцейських ОСОБА_1 відповідає чітко, зміст питання не перепитує та не просить їх пояснити.

Таким чином доводи правопорушника спростовуються матеріалами справи та дослідженим відеозаписом. Клопотання із проханням залучити йому перекладача не надходило. В судовому засіданні в якому був присутні ОСОБА_1 , зазначив, що тривалий час проживає на території України, має дружину, та постійно проживання в Україні, в м. Львів.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , щодо примушування останнього підписати документи поліцейськими, та про те, що він не розуміє українську мову, суд розцінює як його захисну позицію, спрямовану на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в діях громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно п.28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

При розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

Відповідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії не отримував.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, коли винна особа взагалі не мала такого права.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та відповідно до вимог ст.35 КУпАП обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, а отже суд приходить до висновку про необхідність накладення на гр. Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважає за необхідне накласти нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме штрафу у розмірі 10200 грн., яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню її вини, необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Оскільки Законом №720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 КУпАП. Так,статтею 8КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Так як ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130КУпАП після 03.07.2020 року, а саме 12.08.2020 року керував транспортним з ознаками наркотичного сп`яніння, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130КУпАП викладено у новій редакції) та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону №2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, тобто положення статті 130КУпАП на момент розгляду справи діє в редакції Закону від 07 липня 2016 року за №1446-VIII, має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч.5 ст. 283КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від08.07.2011р.№3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 130, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., без позбавлення права керування транспортним засобами.

Стягнути з громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош