Справа №583/1008/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 33/816/274/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Сітало Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду справу про адміністративне правопорушення № 583/1008/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Діброви К. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки суд безпідставно зазначив, що він виражався нецензурною лайкою, в той час як це робив його брат, а також те, що він не з`являється до суду з метою уникнення відповідальності, в той час як він був поза межами м. Охтирка і не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. Суд не допитав свідків та поліцейських, а він наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки він був тверезий і не мав ознак алкогольного сп`яніння. Коли прибули охтирські поліцейські, незважаючи на його прохання пройти огляд в закладі охорони здоров`я, то сумські поліцейські склали протокол і покинули місце події. Також вказує, що поліцейськими було проігноровано його клопотання про забезпечення правовою допомогою.

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керувати всіма видами т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, 10.03.2020 о 22:30 ОСОБА_3 в м. Охтирка на вул. Гоголя, 69 керував т/з ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора, а також в медичному закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 і його захисника Діброви К. Ю., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 540689 від 10.03.2020, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.03.2020, відповідно до якого такий огляд не проводився;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких ОСОБА_3 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці на прилад «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, а також відмовився від будь-яких підписів в протоколі;

- відеозаписом з автомобільного та нагрудного відео реєстраторів поліцейських, згідно якого після зупинки поліцейськими т/з ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , останньому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в лікарні, проте він, будучи відстороненим від керування через наявність ознак алкогольного сп`яніння, категорично відмовився пройти такий огляд на місці зупинки т/з та, формально наполягаючи на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, категорично відмовився вийти з автомобіля та прослідувати разом з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я;

- показаннями допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 проходив огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я за власним бажанням без присутності поліцейських.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності. При цьому стороною захисту не заперечувався факт наявності двох свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими, оскільки протирічать доказам у справі, зокрема відеозапису, з якого убачається, що ОСОБА_3 категорично відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та одночасно висловлюючи бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, неодноразово категорично відмовлявся прослідувати до цього ж закладу охорони здоров`я разом з працівниками поліції, участь яких у такому огляді є обов`язково згідно вимог закону, тобто поведінка ОСОБА_3 на протязі певного досить тривалого часу свідчила про фактичну відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки останній з незрозумілих мотивів та обставин відмовлявся покинути свій автомобіль.

З аналогічних підстав апеляційний суд не може прийняти до уваги й показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, так як ці показання не відповідають фактичним обставинам справи, що зафіксовані відео реєстратором поліцейських. При цьому, будучи рідним братом ОСОБА_3 , свідок певним чином заінтересований у наслідках розгляду справи та, на думку апеляційного суду, не може бути об`єктивним і безстороннім у повному об`ємі для надання суджень.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з, згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Установленим порядком проходження огляду, про який йдеться мова, є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо проведення такого огляду.

Згідно цієї процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

Не дотримання зазначеної вище процедури огляду на стан сп`яніння свідчить про недотримання регламенту огляду в установленому порядку, тобто вимог ст. 2.5 ПДР та відповідно вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення він пройшов огляд на стан сп`яніння самостійно не заслуговують на увагу і суперечать вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, оскільки, як зазначалося вище, згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами такого огляду проводиться в присутності поліцейського, внаслідок чого огляд, який пройшов ОСОБА_3 є недійсним, а висновок за його результатами є недопустимим доказом, про що прямо зазначено у ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Є необґрунтованими і твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про порушення працівниками поліції його права на захист, так як правом користуватися юридичною допомогою адвоката наділені особи, які притягуються до адміністративної відповідальності при розгляді справи (ст. 268 КУпАП), а не при зупинці працівниками патрульної поліції т/з, тобто таке право виникає у особи лише після початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеної на підставі певного юридичного факту. При цьому під час проведення огляду водія на стан сп`яніння розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувається і питання винуватості особи не вирішується, а виконується тільки встановлена законодавством процедура.

Як убачається з відеозапису подій, вказані вимоги закону дотримані, оскільки після невиконання ОСОБА_3 положень п. 2.5 ПДР працівники поліції роз`яснили йому права, у тому числі і право на захист, яким останній і скористався під час розгляду справи в суді.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про необґрунтованість висновків судді про нібито уникнення ним судового розгляду, то вони задоволенню не підлягають, оскільки суддею наведені належні та достатні мотиви з цього приводу у своїй постанові, а будь-якої інформації про перебування ОСОБА_3 поза межами м. Охтирка матеріали справи не містять та останнім не надано суду.

Таким чином, працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього, а факт відмови від підпису протоколу та отримання його копії засвідчений відповідними свідками, які зазначені у протоколу.

Разом з тим, суддя суду першої інстанції дещо вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, які є достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримавшись у цілому положень ст. 268, 279, 280 КУпАП.

Зокрема, є некоректним посилання судді суду першої інстанції у мотивувальній частині постанови на нецензурну лайку ОСОБА_3 та його некоректну поведінку по відношенні до працівників поліції, оскільки ці обставини не тільки не підтверджені жодними доказами у справі, а й взагалі не ставилися у провину ОСОБА_3 уповноваженим органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому з наявного у справі відеозапису образливі висловлювання допускала інша присутня в автомобілі особа.

Таким чином, постанову судді не можна у повному обсязі вважати законною, обґрунтованою та умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає зміні, а зазначені вище обставини виключенню з мотивувальної частини, що повністю узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ (рішення у справах «Михайлова проти України» від 06.06.2018, заява № 10644/08 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, заява № 926/08), згідно якої суд за власною ініціативою не може змінювати об`єм пред`явленого обвинувачення.

В іншій частині постанова судді суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, дослідженим доказам та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_3 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2020 відносно ОСОБА_9 змінити та виключити з мотивувальної частини посилання на лайку ОСОБА_3 та його некоректну поведінку по відношенню до працівників поліції.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.