Провадження № 3/127/4531/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, працюючої продавцем в магазині "Дім ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2020 року серії АПР18 № 393055, ОСОБА_1 22.05.2020 року о 12 год. 00 хв., працюючи продавцем та перебуваючи на робочому місці, а саме, в магазині "Дім пива" по вул. Скалецького, 9 в м. Вінниці, здійснювала реалізацію продуктів харчування та пива без засобів дезинфекції робочих засобів та поверхонь, без захисного екрану між продавцем та покупцем, чим порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 22.05.2020 року о 12 год. 00 хв., працюючи продавцем та перебуваючи на своєму робочому місці, а саме, в магазині "Дім пива" по вул. Скалецького, 9 в м. Вінниці, здійснювала реалізацію продуктів харчування та пива. Вона була в масці та рукавицях, прилавок стояв навпроти дверей та реалізація здійнювалася на виніс. Засоби дезинфекції робочих засобів та поверхонь були наявні, однак працівники поліції повідомили, що вони не відповідають вимогам. Захисного екрану між продавцем та покупцем не було, однак вона була в масці, а відстань між нею та покупцями становить 1, 5 м. Вона не є суб`єктом господарювання, господарською діяльністю не займається, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не є посадовою особою будь-якої юридичної особи, а здійснювала свою діяльність на підставі цивільно-правового договору, а отже не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Крім того, її особу належним чином встановлено не було, в протоколі не вірно зазначено її рік народження. Копія протоколу їй не вручалася. Просила провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для настання відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідна наявність спеціального суб`єкта зазначеного адміністративного правопорушення, а саме: посадових осіб підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, громадян-власників підприємств чи уповноважених ними осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності.

Дана норма є бланкетною і потребує посилання в протоколі на конкретні норми і правила, які порушила винна особа, з розкриттям їх змісту.

Однак, складений протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретні норми і правила, які порушила особа, з розкриттям їх змісту.

Згідно п.п. 6 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" в редакції станом на 22.05.2020 року, На період дії карантину забороняється: робота закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів (крім розміщених у них магазинів), діяльність закладів, що надають послуги з розміщення, закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім: діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках, у тому числі під тентами, на верандах, за умови дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як чотирьох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який провадить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до Закону України Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів, та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і використання відвідувачами, крім часу приймання їжі, респіраторів або захисних масок, у тому числі виготовлених самостійно.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, господарською діяльністю не займається, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не є посадовою особою будь-якої юридичної особи. Також до матеріалів справи не додано цивільно-правового договору на підтвердження її працевлаштування.

Крім того, особу належним чином встановлено не було, в протоколі не вірно зазначено рік народження ОСОБА_1 , а також допущені виправлення.

А отже, до матеріалів справи не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 вона була в масці та рукавицях, прилавок стояв навпроти дверей та реалізація здійнювалася на виніс, відстань між нею та покупцями становить 1, 5 м. Засоби дезинфекції робочих засобів та поверхонь були наявні, однак працівники поліції повідомили, що вони не відповідають вимогам.

Ті обставини, що ОСОБА_1 була забезпечена засобами індивідуального захисту та прилавок стояв навпроти дверей магазину, підтверджуються відповідними світлинами, доданими до матеріалів справи

Жодних доказів на спростування цього до суду не надано.

Суду також не надано будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, зокрема, пояснень потерпілих або ж свідків.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копія протоколу особі не вручалася та міститься в матеріалах справи, не зважаючи на те, що в протоколі наявний підпис особи, про те, що протокол вона отримала, що безумовно порушує права даної особи.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не здобуто таких доказів і під час судового розгляду справи.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження в справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя