Справа № 559/896/20
Номер провадження 3/559/417/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , за ст.173 ч. 1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Дубенського міськрайонного суду Рівненської області згідно супровідного листа №3034/208/12/2020 від 25.03.2020 направлено матеріали відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, які подані в канцелярію суду 22.05.2020.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №431090 від 24.03.2020, 18.03.2020 близько 19 год. гр.. ОСОБА_1 на своїй сторінці фейзбук розповсюдив пост, в якому порушив вимоги ст. 173-1 КУпАП, а саме: викликав паніку серед населення, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Перевіривши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку про її повернення для належного дооформлення виходячи з такого.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Відповідно до п. 9 розділу 2 Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941 (далі - Інструкція) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

- у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка;

- у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень);

- у графі «склав цей протокол про те, що громадянин(ка)» - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (повністю, без скорочень);

- у графі «назва документа, серія, №, ким і коли виданий» - документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і найменування органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

- у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності);

- у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол);

- у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата, час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Суддею встановлено невідповідність протоколу серії АПР18 №431090 від 24.03.2020 вимогам ст.256 КУпАП та п.9 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (далі - Інструкції), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, зокрема, в протоколі не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Також, перевіривши протокол про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173 КУпАП.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП, відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян

З суті протоколусерії АПР18 №431090 від 24.03.2020 та долучених до нього матеріалів вбачається, що посадова, яка складала його, можливо мала скласти протокол за ст. 173-1 КУпАП .

Разом з цим, відповідно до ст. 173-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі поширювання неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення або порушення громадського порядку.

У протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона правопорушення викладена некоректно, оскільки незрозумілим є, яким чином у розповсюдженому ОСОБА_1 пості він порушив вимоги ст. 173-1 КУпАП. Окрім того, не зрозумілим є формулювання викладене у суті адміністративного правопорушення, а саме «на своїй сторінці фейзбук», з долучених до протоколу матеріалів вбачається, що посадова, яка складала його, можливо мала на увазі «на особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук». Внаслідок недбалого і нерозбірливого оформлення протоколу суть правопорушення не можливо визначити, у зв`язку із чим, вважаю, що воно не конкретизоване.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип правової визначеності, закріплений у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №431090 від 24.03.2020, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

При таких обставинах вважаю необхідним повернути матеріал для дооформлення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі на дооформлення.

Окрему увагу слід звернути на те, що згідно супровідного листа №3034/208/12/2020 протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №431090 від 24.03.2020 відносно ОСОБА_1 разом з доданими до нього документами 25.03.2020 направлено до Дубенського міськрайонного суду, однак фактично вищезазначені матеріали подані в канцелярію суду лише 22.05.2020, тобто майже через два місяці.

Враховуючи вищевикладене, суд роз`яснює, що належне виконання обов`язку щодо підготовки матеріалів адміністративної справи та необхідність їх доопрацювання необхідно провести в межах можливого строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючі вищевикладене , керуючись ст. ст. 256, 278 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Повернути для належного оформлення протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №431090 від 24.03.2020 разом з доданими до нього документами - для приведення їх у відповідність до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Дубенського міськрайонного суду

Рівненської області Р.В.Ралець