КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винний у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення, у порядку ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою суду встановлено, що 07.04.2020, о 18 год. 00 хв., в с. Катюжанка Вишгородського району Київській області, по АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не скористався допомогою інших осіб, внаслідок чого допустив наїзд на електроопору № 18, в результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 07.04.2020, о 18 год. 00 хв., в с. Катюжанка Вишгородського району Київській області, по АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився 07.04.2020 о 19 год. 29 хв. за добровільною згодою ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest "Drager 6810" в присутності двох свідків, результат тесту встановив - 1,81 ‰, що підтверджується відповідним тест-чеком № 595 до протоколу.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням газоаналізатора Alkotest Drager, ОСОБА_1 з результатами огляду погодився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16.06.2020 щодо нього за ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_1 вказує, що постанова суду не вмотивована та не відповідає фактичним обставинам справи.

А саме, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції проігноровано, що він не керував автомобілем на момент його огляду, а випив тільки після того, як поставив автомобіль на паркувальний майданчик біля дому.

Посилається на те, що газоаналізатор Alkotest "Drager 6810" нормативно не допущений до роботи, а в матеріалах справи відсутні документи про повірку та калібрування приладу - алкотестера, тобто, відсутні докази належної роботи приладу.

Стверджує, що працівниками поліції порушений порядок огляду, передбачений ст. 266 КУпАП щодо черговості огляду, а саме огляду в медичної установі за відсутності хоч якоїсь незгоди водія з показаннями алкотестера.

Вважає, що суд законодавчо позбавлений права збирати докази, участь співробітників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення в судовому засіданні можлива лише з підстав набуття ними статусу свідка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги про скасування постанови Вишгородського районного суду Київської області від 16.06.2020 і частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, переглянувши диск з відеозаписом досліджуваних подій, слід дійти наступних висновків.

Суд першої та апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону під час розгляду матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення, складеними стосовно ОСОБА_1 , винність якого у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, підтверджується дослідженими і оціненими у сукупності доказами в справі.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 226864 від 07.04.2020, цього ж дня, о 18.00 год. в с. Катюжанка Вишгородського району Київській області, по АДРЕСА_2, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не скористався допомогою інших осіб, внаслідок чого допустив наїзд на електроопору № 18.

В результаті наїзду автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а.с. 42).

За цих же обставин, на підставі доказів, що розміщені на а.с. 42-50, ОСОБА_1 визнаний винуватим судом першої інстанції у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правильність чого останнім в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції - не оспорюється.

Дійсно, як убачається з пояснень самого ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи, він не заперечував факт вчинення ним ДТП за досліджуваних обставин, а саме наїзд на електроопору з підстав того, що він електроопору не помітив.

Водночас не можна не послатися, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не визнав своєї вини за ст. 124 КУпАП, і як наслідок і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказавши, що він за досліджуваних обставин перебував вдома, тобто має алібі.

Проте вже в апеляційній скарзі він- ОСОБА_1 не заперечував своєї вини у наїзді на електроопору, пояснивши в суді апеляційної інстанції про те, що він її не помітив, не роз`яснивши при цьому як можна не помітити електроопору в селі, мешканцем якого він був, у тому числі про її наявність як водій транспортного засобу за правилами його належного експлуатування.

Між тим, такі пояснення ОСОБА_1 можуть тільки вказувати на обрану ним позицію захисту на різних стадіях провадження справи.

Що стосується невизнання ОСОБА_1 вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то згідно матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 226870 від 07.04.2020, в означений день, о 18 год., в с. Катюжанка Вишгородського району Київській області, по АДРЕСА_2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився за добровільною згодою ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Alkotest "Drager 6810" в присутності двох свідків.

Результат тесту ОСОБА_1 встановив 1,81 ‰.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - інспектором СРПП № 4 Вишгородського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Марченком Г.В., як і протокол за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3).

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом//представником дій цього працівника/працівників поліції, зокрема ОСОБА_2 , що не заперечується в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції про те, що в момент коли приїхали працівники поліції він не керував транспортним засобом, а був вже вдома і машина теж була вдома, а письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи не його - не є переконливими.

Так, у поясненнях, відібраних у ОСОБА_1 ПП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області Гладишенком О.С., відображено, що 07.04.2020 останній відпочивав у кума, де випив 2 л пива, після чого сів за кермо свого автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , і здійснив ДТП (а.с. 6).

Твердження ОСОБА_1 про те, що вказані пояснення він не писав, - саме він не спростував тим, що він їх не підписував, а отже - підписував, ще і за тим, що він поставив підпис у протоколі про адміністративне правопорушення щодо посилання на виклад пояснень на окремому аркуші.

Інші пояснення, ніж на а.с. 6, в матеріалах справи - відсутні.

Не має посилань в апеляційній скарзі і на будь-які інші пояснення, що можуть міститися в апеляційній скарзі.

А те, що ОСОБА_1 під час досліджуваних подій перебував, вочевидь, в стані алкогольного сп`яніння, вказують висновки тестування на алкоголь за допомогою приладу Drager "Alkotest 6810", показники якого склали - 1,81 ‰ (а.с. 2), що зовсім не є наближеними до мінімальних допустимих меж, за якою не настає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дане тестування підписане патрульним поліцейським Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Гладишенком О.С. в роздруківці приладу та у відповідному Акті (а.с. 2, 7).

З позитивними результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, коли власноручно і зазначив про це в Акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в роздруківці (а.с. 2, 7).

З огляду на це, є незрозумілим виклад в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо того, що працівниками поліції не було запропоновано альтернативного огляду у медичному закладі, як то передбачено Інструкцією, оскільки ОСОБА_1 погодився пройти тестування на алкоголь за допомогою приладу Drager "Alkotest 6810" на місці та як вбачається з переглянутого відеозапису досліджуваних подій, не ставив під сумнів його показники.

Крім того, з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису досліджуваних подій від 07.04.2020 за участю ОСОБА_1 випливає, що останній в добровільному порядку погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager "Alkotest 6810", та не виказував при свідках-понятих своє бажання пройти повторний огляд тільки вже в медичному закладі.

При цьому ОСОБА_1 беззаперечно підтвердив керування ним за досліджуваних подій транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 .

Також, в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мешканців села, де проживає ОСОБА_1 , від 07.04.2020, в присутності яких відбулося тестування останнього (а.с. 4, 5), які вказані і в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).

У свою чергу, ОСОБА_5 зобов`язався поставити на зберігання транспортний засіб та не віддавати його своєму синові - ОСОБА_1 до повного витверізвіння, про що склав відповідну розписку (а.с. 8).

Піддати сумніву дані розписки ОСОБА_5 (батька) щодо перебування ОСОБА_1 (сина) як водія в стані алкогольного сп`яніння за досліджуваних подій - підстав не має.

Не послався на такі обставини і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в суді.

Крім того, в поясненнях ОСОБА_6 від 07.04.2020 зазначено, що він, почувши "гаркіт" автомобіля, вискочив з дому та побачив молодого чоловіка, який стрімко біг в сторону кладовища (а.с. 46), а ОСОБА_7 в поясненнях від 07.04.2020 засвідчив, як автомобіль "Жигулі" 2101 (такої ж моделі як і у ОСОБА_1 ) їхав по вул. Вишгородській зі швидкістю 100 км і врізався в стовп, пошкодивши лінію електропередач (а.с. 47).

А тому, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, - є явно надуманими та спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів про проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп?яніння за допомогою приладу Drager "Alkotest 6810", який не дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та проводився з порушенням вимог "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" та вимог "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що, в свою чергу, і призвело до порушення положень ст. 266 КУпАП з боку працівників поліції, - то вони є безпідставними.

Так, п. 1 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" регламентовано, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавались Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Отже, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 за № 1747 і становить 1 рік.

За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05- 2013.

Всі види газоаналізаторів "Drager Alcotest" зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 за № 1529, що і свідчить про правомірність використання приладу Drager "Alkotest 6810" працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

За наведеним, не є грунтовними доводи ОСОБА_1 про порушення процедури його огляду, оскільки в справі об`єктивно встановлено, що працівниками поліції були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо тестування ОСОБА_1 в присутності свідків-понятих, з відеофіксацією такого тестування за допомогою приладу Drager "Alkotest 6810", сертифікацію якого він під час процедури огляду під сумнів не ставив.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд законодавчо позбавлений права збирати докази, а участь співробітників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення в судовому засіданні можлива лише з підстав набуття ними статусу свідка, - носять узагальнюючий характер і не вказують на неправильні висновки в досліджуваному провадженні.

Підсумовуючи, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дослідивши всі докази у справі, в їх сукупності, дійшов ґрунтовного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.9 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України.

У рішенні по справі "О"Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження огляду з метою виявлення такого стану.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено у межах санкцій ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП з дотриманням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції з закриттям провадження в справі, як про те виказав прохання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька