Справа № 461/71/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/483/20 Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., за участю захисника Сала А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Сала А. М. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 , 21 грудня 2019 року о 02 годині 28 хвилин у м. Львові на проспекті Свободи, 10 повторно протягом року керував транспортним засобом BMW 520 D, р. н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я. Згідно з результатом токсикологічного дослідження №488, водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2. 9 А Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову захисник Сало А. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано по батькові ОСОБА_2 , що вказує на те, що його особа не була встановлена під час зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначає, що працівники поліції не вправі були вилучати його посвідчення водія іноземної держави. У висновку щодо результатів медичного огляду невірно зазначено по батькові ОСОБА_2 , місяць його народження. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про направлення матеріалів справи для доопрацювання органу поліції. Звертає увагу на тому, що у мотивувальній частині постанови міститься твердження про те, що у вчиненому адміністративному правопорушенні слід визнати винним не ОСОБА_2 , а іншу особу. Зазначає. що на момент розгляду апеляційної скарги закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення захисника Сала А. М., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 21.12.2019 року, відеозаписом з камер спостереження працівників поліції, висновком щодо результатів медичного огляду від 21.12.2019 року, довідкою з інформаційно-аналітичної системи НАІС та АРМОР, згідно з якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 10.05.2019 року постновою Галицького районного суду м. Львова від 24.06.2019 року.

Твердження захисника про те, що під час процедури огляд на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення не було встановлено особу ОСОБА_2 є безпідставним та спростовується відеозаписом з камер спостереження працівників поліції, з якого чітко вбачається як ОСОБА_2 проходить огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Помилки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо по батькові ОСОБА_2 та у висновку щодо результатів медичного огляду щодо місяця його народження суд апеляційної інстанції вважає опискою.

Також суд апеляційної інстанції вважає опискою вказівку у мотивувальній частині оскаржуваної постанови на визнання винним іншої особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки у резолютивній частині постанови саме ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вилучення у ОСОБА_2 посвідчення водія ОСОБА_3 є обґрунтованим, оскільки такий не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, яку США не ратифікували.

Відтак, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який не працює, згідно з рапортом працівників поліції був зупинений після того, як покинув місце дорожньо-транспортної пригоди за його участю, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляцію його захисника - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.