Справа № 953/5802/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Садовський К.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов зКиївського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджан, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого,працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , іпн відсутній (довідка ДФС України від 14.04.2020),

за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.20120 р. серії АПР18 № 468990 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за порушення вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

В суді ОСОБА_1 не визнав себе винуватим та пояснив, що 19.03.2020 року близько о 09.20 в м Харків на ТЦ «Барабашова» торгівельне місце № 21-01-25 прибув у власних справах не маючи на меті здійснювати підприємницьку діяльність, під час перебування на торгівельному місці до нього підійшов знайомий, який попрохав продати йому товар (газ. ліфт) у кількості 4 шт., на що він погодився, назвав вартість, та розрахував останнього.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП з наступних підстав.

Згідно з вищезазначеним протоколом про адміністративне правопорушення: «19.03.2020 р. приблизно о 09.20 год. в м. Харків на ТЦ «Барабашова» на торгівельному місці № 21-01-25 гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП здійснював торгівельну діяльність не продовольчими товарами (меблевою фурнітурою), чим порушив вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

Особа, яка склала протокол, вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, яким встановлена заборонаперебування в громадських місцях осіб, які не досягли 14 років, без супроводу батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, інших осіб відповідно до закону або повнолітніх родичів дитини, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП України.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 468990 від 19.03.2020 року (а.с. 2); пояснення ОСОБА_1 (а.с. 5), фотоматеріали, на яких зображене торгове місце № 21-01-25 (а.с. 6, 7, 8) не вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, у зв`язку із чим відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 44-3 КУпАП за обставинами події, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП матеріали справи не містять.

Відповідно до положень статті 9 Конституції України, та статті 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог частини 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту 2 статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення статті 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само відшукувати докази на користь обвинувачення,оскільки це становитиме порушення прав захисту (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має право захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі, що 19.03.2020 р. о 09.20 год. ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в діях останнього складу даного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 8, 13, 16, 401,245, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя - К.С. Садовський