Справа №577/413/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ярмак О. М.
Номер провадження 33/816/294/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Іванцова А.В. на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2020 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 2 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 25 січня 2020 року о 14 год. 59 хв. по вул. Базарній в смт. Дубов?язівка, Конотопського району, Сумської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп?яніння, чим порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 147928, 25 січня 2020 року о 14 год. 59 хв. по вул. Базарній в смт. Дубов?язівка, Конотопського району, Сумської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану ввімкнутим проблисковим маячком червоного кольору та звуковим сигналом, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 122 2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Іванцов А.В. не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суддя прийшов до вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 2 КУпАП, однак помилково вважав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суддя безпідставно не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 з приводу того, що він 25 січня 2020 року автомобілем взагалі не керував, оскільки вони відмічали день народження дружини, а працівники поліції взагалі безпідставно проникли до його будинку. Суддя безпідставно допитав в якості свідків працівників поліції, оскільки останні відповідно до п. 6 розділу 2 Інструкції не можуть залучатися в якості свідків, а пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не доводять факту керування транспортним засобом. Із відеозапису, як доказу, не можливо встановити що то за автомобіль та хто з нього виходить. Не належну оцінку було зроблено і заяві ОСОБА_1 про вчинення щодо нього працівниками поліції кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 162, 365 та 366 КК України. Також, суддя безпідставно не задовольнив клопотання ОСОБА_1 від 17 квітня 2020 року про відкладення розгляду справи.

Крім того, захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважної причини, оскільки не він не його підзахисний на проголошенні постанови судді не були, а повний текст був отриманий ними 12 квітня 2020 року та 06 квітня 2020 року, відповідно.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_1 та його адвоката Іванцова А.В. було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов?язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді 21 квітня 2020 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його адвоката.

Даних про те, що ОСОБА_5 та його захисник Іванцов А.В. отримали оскаржувану постанову судді від 21 квітня 2020 року у іншу дату, ніж та, що зазначена в апеляційній скарзі, матеріали справи не містять.

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання захисника Іванцова А.В. задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 147220 від 25 січня 2020 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 1); роздруківкою висновку «Alcotest Drager» (а. с. 3), згідно якого у водія ОСОБА_1 було виявлено позитивну пробу на алкоголь 1,67 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів (а. с. 4), у якому зазначені виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, за результатами якого було встановлено позитивну пробу 1,67 ‰; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а. с. 6 - 7), які пояснили, що саме у їх присутності водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або ж у медичному закладі, однак останній погодився пройти огляд на місці за допомогою приладу «Аlcotest Drager», який показав позитивний результат 1,67 ‰; диском з відеозаписами із реєстраторів службових автомобілів працівників поліції та нагрудних боді камер (а. с. 10), з яких вбачається, що працівники поліції ідуть за автомобілем ВАЗ 2107 жовтого кольору, який рухається з підвищеною швидкістю і у провулку, біля одного із будинків різко зупиняється та із відчинених дверей з водійського боку, вибігає чоловік, який швидко ховається у дворі будинку, однак працівники поліції прослідувавши за ним, через декілька хвилин виходять із ним. Із відеозаписів також, вбачається, що з покинутого автомобіля виходили вихлопні гази, тобто автомобіль був, за мить до прибуття працівників поліції, з увімкненим двигуном. Факт проходження огляду водієм ОСОБА_1 відбувався в присутності 2 свідків.

Факт проведення огляду працівниками поліції на місці зупинки і виявлення стану алкогольного сп`яніння не заперечується і самим ОСОБА_1 .

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставним є посилання захисника на те, що в справі відсутні докази керування ним транспортним засобом, оскільки на відеозаписах зафіксовано не лише факт проходження ОСОБА_1 огляду на встановлення стану алкогольного сп?яніння, а й намагання водія втекти від працівників поліції на території домоволодіння.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апеляційної скарги з приводу порушенням судом першої інстанції вимог п. 6 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, при взятті до уваги пояснень працівників поліції, як свідків, оскільки вище зазначеним пунктом передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Разом з тим, із преамбули цієї інструкції вбачається, що вона визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, разом з тим, оскільки суддею показання працівників поліції були використані виключно для підтвердження обставин того, що водій ОСОБА_1 у день та час зазначені в протоколі керував автомобілем, тому такі дії судді не суперечать вимогам інструкції. Щодо перевірки правильності проведеного працівниками поліції огляду на визначення стану алкогольного сп?яніння, то суддею були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що повністю узгоджується з вимогами інструкції.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу безпідставного не взяття до уваги суддею пояснень ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 , то на думку суду апеляційної інстанції, суддя суду першої інстанції навів достатні мотиви з яких він вказані пояснення не взяв до уваги, зазначивши при цьому, що пояснення цих осіб суперечать доказам по справі, зокрема, відеозапису.

Зазначені висновки судді суд апеляційної інстанції вважає вірними.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суддею вірно було прийнято рішення про можливість розгляду справи не залежно від результатів розгляду заяви ОСОБА_1 про вчинення щодо нього працівниками поліції кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 162, 365 та 366 КК України, оскільки вказані статті стосуються службових злочинів і не перекликаються зі ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги щодо безпідставного не задоволення клопотання ОСОБА_1 від 17 квітня 2020 року про відкладення розгляду справи на іншу дату, то вони також є безпідставними.

Так, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Також, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 25 січня 2020 року та судове засідання 07 лютого 2019 року не відбулося і було відкладене, за клопотанням ОСОБА_1 (а. с. 17 та 34).

17 лютого 2020 року відбулося судове засідання (а. с. 41 - 42) та було прийнято рішення про виклик та допит свідків на судове засідання 24 лютого 2020 року.

24 лютого 2020 року в результаті судового засідання було прийнято рішення про необхідність витребування із Конотопського ВП ГУНП в Сумській області інформації про маршрут пересування патрульного автомобіля (а. с. 46 - 47) та відкладення судового засідання на 26 лютого 2020 року.

Через неявку у судове засідання 26 лютого 2020 року захисника, за клопотанням ОСОБА_1 , судовий розгляду було відкладено на 16 березня 2020 року (а. с. 57), однак 16 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату, за станом здоров?я (а. с. 59) через, що суддею було визначено наступною датою судового засідання 30 березня 2020 року (а. с. 60).

Судові засідання від 30 березня 2020 року (а. с. 70, 72); від 7 квітня 2020 року (а. с. 77, 79, 81), не відбулися, за клопотанням ОСОБА_7 .

Перед початком судового засідання, 21 квітня 2020 року від ОСОБА_1 також надійшло чергове клопотання про неможливість прибуття у судове засідання, за станом здоров?я, однак цього разу суддя клопотання про відкладення розгляду справи, не задовольнив.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, суддею суду першої інстанції обґрунтовано здійснено розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки саме правопорушення мало місце 25 січня 2020 року, а судове рішення прийнято по справі 21 квітня 2020 року, тобто за декілька днів до закінчення, передбаченого ст. 38 КУпАП строку для накладення адміністративного стягнення.

При цьому, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості відвідувати судові засідання.

Таким чином, ОСОБА_1 не було наведено переконливих мотивів порушення суддею його процесуальних прав, а відкладення суддею розгляду справи з 21 квітня 2020 року на іншу дату, поза межами строків, передбачених ст. 38 КУпАП, було б не припустимим, оскільки це б привело до зневілювання завдань КУпАП і не виправдного уникнення винним адміністративної відповідальності.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу і на рішення від 29 червня 2007 року по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O?Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов?язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має певні обов`язки, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника не оспорюється правильність висновків судді, в частині закриття провадження по справі за ст. 122 2 КУпАП, тому суд апеляційної інстанції діючи в межах апеляційних вимог не перевіряє постанову судді в цій частині.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника Іванцова А.В., не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 2 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката Іванцова А.В. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.