Провадження № 3/742/56/20
Єдиний унікальний № 742/27/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Євтушенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали справи про адміністративні правопорушення № 742/27/20, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Бубнівщина, Прилуцький р-н, Чернігівська область, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , депутата Линовицької селищної ради

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП -

за участі сторін:

прокурора Дятел В.С.,

захисника Маркович А.Ю.,

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно адміністративних протоколів №2/2020 та 3/2020, складених 03.01.2020 року старшим оперуповноваженим 4-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області, ОСОБА_1 , будучи депутатом Линовицької селищної ради сьомого скликання, тобто у відповідності до пп.«б» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» у встановлений законом термін несвоєчасно подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядуванню за 2017 та 2018 роки за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме подав декларацію 06.05.2018 року та 02.09.2019 року відповідно, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.1726 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушеннях не визнав та просив закрити провадження в справі, мотивуючи тим, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, і як наслідок наявні в справі докази є недопустимими.

Прокурор Дятел В.С. в судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки наявні беззаперечні докази його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин матеріалів адміністративної справи, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, констатує недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 , яка працює на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області, надала показання, що нею безпосередньо було зібрано докази та в подальшому складено протоколи про адміністративні правопорушення №2/2020 та 3/2020. Відповідаючи на запитання сторони захисту, свідок зазначила, що вона не отримувала від НАЗК жодних матеріалів перевірки щодо порушень ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері запобігання корупції, однак наявність в неї повноважень на складання адміністративного протоколу визначено положеннями ст.255 КУпАП.

Однією з основних та вагомих стадій провадження у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, є стадія виявлення факту корупційного діяння та перевірки інформації про факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією та дослідження обставин вчинення корупційного діяння, складення за його результатом адміністративного протоколу та направлення протоколу та інших матеріалів до суду.

Стадія факту виявлення корупційного діяння та перевірки інформації про факт вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, полягає у виконанні посадовими особами обов`язку повідомлення про вчинення корупційного діяння іншою посадовою особою, а також у реалізації фізичними, юридичними особами та громадськими об`єднаннями права на участь у здійсненні антикорупційної політики країни шляхом повідомлення саме уповноваженого державою протидіяти корупції суб`єкта про корупційну поведінку владних суб`єктів.

Стадія адміністративного розслідування комплекс процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин проступку, фіксування та кваліфікацію.

Підставою для складання протоколу є відомості, які свідчать про наявність у діяннях особи ознак характерних правопорушенням, пов`язаним з корупцією. Протокол є процесуальним документом, який офіційно засвідчує факт неправомірних дій (бездіяльності), за які передбачена адміністративна відповідальність, та основним джерелом доказів, а тому він має бути оформленим належним чином, містити всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність або відсутність у діянні особи складу адміністративного проступку.

На вказаній стадії необхідно враховувати те, чи має той чи інший орган, що склав протокол про адміністративне правопорушення, повноваження самостійно виявляти факт корупційного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п.8 ч.1 ст.11 «Про запобігання корупції» до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.49 «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

У ч.1 ст.50 Закону «Про запобігання корупції» зазначено: - повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності; - обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством; - обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також, самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених ч.7 ст.46 цього закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно ч.2 ст.50 «Про запобігання корупції» у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Отже, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у деклараціях, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази та складали протоколи про адміністративні правопорушення.

При цьому в матеріалах адміністративної справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 або ж повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області, що було підтверджено в судовому засіданні і прокурором.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017 р., цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно п.п.2-5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці Департаменту стратегічних розслідувань НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Слід зазначити, що ст.255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.172-4 - 172-9. Статтею 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією, тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Такий висновок також узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.17 р. у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки повна перевірка декларацій шляхом перевірки правильності та повноти заповнення, логічного і арифметичного контролю є виключною компетенцією НАЗК, то і інший вид контролю - контроль за своєчасністю подання декларацій, теж відноситься до компетенції НАЗК /відповідно до ст.ст.48-50 Закону України «Про запобігання корупції»/.

Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити достатні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки конкретного правопорушення. Об`єктивними такі дані можуть бути лише у зв`язку з їх виявленням та встановленням компетентним державним органом в установленому законом порядку. Вкладені в постанові вище норми законодавства дають підстави для висновку, що таким порядком перед початком перевірки щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є здійснення НАЗК контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування, встановлення за результатами такої перевірки факту порушення антикорупційного законодавства, а також відображення цього факту у відповідному рішенні НАЗК.

Таким чином, початку перевірки органом Національної поліції, збиранню ним доказів і складенню протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, повинно передувати отримання у встановленому законом порядку висновків НАЗК як єдиного суб`єкта, уповноваженого державою на здійснення контролю щодо своєчасності подання декларації суб`єктом декларування. Вказаний висновок суду узгоджується з висновками Верховного Касаційного адміністративного суду, що викладені в Постанові від 11 грудня 2019 року (справа №П/811/593/17, провадження №К/990126138/18).

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.

Наявний у матеріалах справи витяг декларації з реєстру, який не завірений належним чином, не може вважатися належним доказом відповідно до положень ст.251 КУпАП. Сам факт несвоєчасного подання декларації не може свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення. Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларацій настає лише у разі подання її з порушенням встановлених строків без поважних причин. Такий факт може бути встановлений лише після проведення відповідної перевірки. Про це ж зазначено у листі голови НАЗК на ім`я Генерального прокурора України № 44-06/21566/19 від 21.03.2019 року.

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності, а органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Аналогічна позиція викладена і в ряді постанов апеляційних судів різних регіонів України, зокрема - справи № 742/2975/19, № 200/10481/19, 199/7576/19.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, враховуючи, що зібрані по справі докази отриманні без дотримання Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,283,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 по притягненню його до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов