Номер провадження: 33/813/70/20
Номер справи місцевого суду: 521/2885/19
Головуючий у першій інстанції Морозова І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: Сєчіна В.В. і його представника ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 і його представника Данилюка А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №203474 від 27.01.2019р., ОСОБА_3 27.01.2019р. о 20.00 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Центральний Аеропорт, 23 А, на перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР України (а. с. 1).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року та прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 20-22).

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року, мотивуючи тим, що участі у розгляді справи в суді першої інстанції він не приймав, належним чином не сповіщався про час та дату судового засідання, про існування оскаржуваної постанови дізнався 14 травня 2019 року від посадової особи УПП в Одеській області, тому не мав можливості оскаржити постанову суду в строк визначений для її оскарження (а. с. 20).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника Данилюка А.Б., які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, та ОСОБА_3 і його представника Румянцева О.Г., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, закриваючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто формально підійшов до вирішення справи, без з`ясування всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки зазначений в протоколі п. 16.13 Правил дорожнього руху ОСОБА_4 не порушував.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №203474 від 27.01.2019р., ОСОБА_3 27.01.2019р. о 20.00 год., керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Центральний Аеропорт, 23 А, на перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , він керуючи автомобілем DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Центральний аеропорт від аеропорту до перехрестя на зелений сигнал світлофора прямо, а автомобіль MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 повертавши на ліво не пропустив його, внаслідок чого відбулось зіткнення (а. с. 3).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , він керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони Овідіопольської дороги по вул. Центральний аеропорт, на перехресті здійснив лівий поворот на зелений сигнал світлофора з крайнього лівого ряду. В момент завершення маневру відбулось зіткнення з автомобілем DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 (а. с. 4).

Отже, на підставі викладено вбачається, що водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дали суперечливі пояснення щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за їх участі.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 подав клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи (а. с. 25).

01 серпня 2019 року адвокат ОСОБА_3 Румянцев О.Г. також подав клопотання про призначення судової експертизи, та просив крім поставлених ОСОБА_2 питань, поставити експертам питання визначені у його клопотанні (а. с. 57-60).

Таким чином, кожен учасник ДТП наполягав про проведення судової експертизи для встановлення механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та встановлення винних.

Для установлення відповідності дій водії транспортних засобів у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водіїв можливості запобігти пригоді, відповідності з технічної точки зору дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водїв та ДТП, постановою Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у справі призначено судову автотранспортну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Як повинен був діяти водій транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та водій транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 у дорожній обстановці, що мала місце 27 січня 2019 року о 21.00 годині, за адресою м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 23 А, згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху?

2. Чи відповідали дії водія транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 та водія транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 у дорожній обстановці що мала місце 27 січня 2019 року о 21.00 годині, за адресою м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 23 А, технічним вимогам Правил дорожнього руху?

3. Чи були з технічної точки зору дії водія транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

4. Чи були з технічної точки зору дії водія транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

5. Чи спроможні з технічної точки зору показання водія транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 щодо обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, що надані ним суду?

6. Чи наявні в діях водія транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху? (а. с. 70-74).

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо для вирішення питань, які виникли у справі про злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. У відповідній ухвалі (постанові) слід навести необхідні експерту вихідні дані, що ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно вимог розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998р., основними завданнями автотехнічної експертизи в тому числі є : 1) установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди; 2) у становлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та ДТП.

Згідно висновку №19-6593 по автотехнічному дослідженню обставин зіткнення автомобіля Mitsubishi Lancer з автомобілем Daewoo Lanos, Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, «визначити траєкторію руху автомобіля Daewoo Lanos до його під`їзду до перехрестя експертним шляхом неможливо, тому експертне дослідження обставин ДТП можливо за двома варіантами окремо.

Варіант 1 - при русі автомобіля Daewoo Lanos перед ТП в лівій для нього смузі проїзній частини.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дорожнього знаку, з урахуванням вимог дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху «Напрямки руху по смугах» при русі по лівій смузі проїзної частини водієві автомобіля Dаewoo Lanos належало виконати на перехресті поворот ліворуч (або розворот), рух прямо був заборонений, що запобігало зіткнення транспортних засобів.

Дії водія автомобіля Daewoo Lanos не відповідали вимогам дорожнього знаку 5.16 ПДР і з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

З експертної точки зору, дії водія автомобіля Mitsubishi Lancer регламентувалися вимогами пункту 10.1 ПДР у частині того, що водій перед будь-якою зміною напрямку рухові винний переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху - водієві автомобіля Mitsubishi належало відмовитися від маневру повороту ліворуч на перехресті, що запобігало зіткнення транспортних засобів.

Дія водія автомобіля Mitsubishi Lancer не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР, і з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Варіант 2 - при русі автомобіля Daewoo Lanos перед ТП в середній смузі проїзної частини з подальшим перестроюванням в ліву смугу.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mitsubishi Lancer регламентувались вимогами пунктів 10.1 і 16.3 ПДР, згідно яких перед зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.

З урахуванням вимог пункту ПДР водієві автомобіля Mitsubishi Lancer належало відмовитись від маневру повороту ліворуч на перехресті до проїзду автомобіля Daewoo Lanos, що запобігало зіткнення транспортних засобів.

Дії водія Mitsubishi Lancer не відповідали вимогам пункту 16.3 ПДР, і, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Водію автомобіля Daewoo Lanos з моменту виникнення небезпеки для руху, у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР, слід було застосувати гальмування, при необхідності до повної зупинки автомобіля.

Якби водій автомобіля Daewoo Lanos відразу ж застосував заходи по екстреному гальмуванню зі збереженням прямолінійного напрямку руху (як цього вимагає пункт 12.3 ДПР), без плавного зниження швидкості, без виконання маневру перестроювання, у водія, з технічної точки зору, був би значний додатковий проміжок часу на екстрене гальмування, який дозволив би зупинити автомобіль Daewoo до місця ДТП.

За таких умов дії водія автомобіля Daewoo Lanos не відповідали вимогам пункту 12.3 ПДР, і, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Показання водія автомобіля Daewoo Lanosу частині руху цього автомобіля безпосередньо перед перехрестям і на перехресті в лівій смузі проїзної частини, де й відбулося зіткнення з автомобілем Mitsubishi, у частині застосування водієм перед зіткненням екстреного гальмування, з технічної точки зору, заможні, відповідають інформації, яка була зафіксована на схемі ДТП.

Оцінити показання водія автомобіля Daewoo Lanos у частині траєкторії його руху до під`їзду до перехрестя, у частині швидкісних і тимчасових параметрів його руху перед ДТП експертним шляхом не представляється можливим внаслідок кількості слідової інформації.

Вимоги пункту 16.13. ПДР регламентують порядок проїзду нерегульованого перехрестя, з експертної точи зору, не мають відношення до дорожньо-транспортної ситуації, яка розглядається».

Апеляційний суд звертає увагу, що питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку Правила дорожнього руху. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог правил дорожнього руху.

Пунктом 10.1 ПДР встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 16.3 ПДР встановлено, що в разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 16.13 ПДР (Нерегульовані перехрестя) встановлено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, судовою автотранспортною експертизою встановлено, що дії обох водіїв автомобіля Mitsubishi Lancer ОСОБА_3 та автомобіля Daewoo Lanos ОСОБА_2 , з технічної точки зору не відповідали вимогам Правил дорожнього руху та в будь якому випадку перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, крім того кожен з водіїв мав можливість запобігти зіткненню транспортних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №203474 від 27.01.2019р., ОСОБА_3 керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Центральний Аеропорт, 23 А, на перехресті не надав перевагу в русі транспортному засобу DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.13 ПДР України.

Апеляційний суд, також звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , які він також підтвердив в судових засіданнях апеляційного суду, керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER державний номер НОМЕР_1 , рухався зі сторони Овідіопольської дороги по вул. Центральний аеропорт, на перехресті здійснив лівий поворот на зелений сигнал світлофора з крайнього лівого ряду. В момент завершення маневру відбулось зіткнення з автомобілем DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_2 .

Незважаючи на те, що судовою автотранспортною експертизою встановлено, що вимоги п. 16.13 ПДР регламентують порядок проїзду нерегульованого перехрестя, та з експертної точи зору, не мають відношення до дорожньо-транспортної ситуації, яка розглядається, апеляційний суд вважає, що доказами наявними в матеріалах справи доведено порушення ОСОБА_3 вимог п. п. 10.1, 16.3 ПДР, та те що його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка призвела до пошкоджень транспортних засобів.

Оскільки, ОСОБА_3 керуючи автомобілем MITSUBISHI LANCER, перед будь-якою зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.

Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БД №203474 від 27.01.2019р. та оцінюючи його як окремо так і в сукупності з іншими дослідженими доказами, зокрема висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19-6593 по автотехнічному дослідженню обставин зіткнення автомобіля Mitsubishi Lancer з автомобілем Daewoo Lanos, схемою місця ДТП, поясненнями учасників ДТП та фотознімками ДТП, підстав сумніватися у правдивості яких у суду немає, оскільки вони є логічними, послідовними, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. п. 10.1, 16.3 ПДР, та те що його дії перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Суд першої інстанції закриваючи провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП формально підійшов до вирішення справи, без з`ясування всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, не встановив чи перебувають дії ОСОБА_3 в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, та не звернув уваги, що правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних осіб.

При цьому, ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №203474 від 27.01.2019р., ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП 27 січня 2019 року, таким чином на час розгляду справи апеляційним судом, тримісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплив, що свідчить про існування підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Слід зазначити, що із аналізу вимог ст. ст. 245, 280, 247 КУпАП випливає, що закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли у справі з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року скасуванню, оскільки вона прийнята без з`ясування всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для розгляду справи. Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький