Справа № 323/655/20
Провадження № 3/323/238/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 р.м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Гуцал О.П., розглянувши матеріал, що надійшов з Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2020 року о 01-45 годині в с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, на 580 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, ОСОБА_1 керував автомобілем Деу Ланос, державний номер НОМЕР_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння.

10.04.2020 року від захисника Молоткової В.В. надійшло письмове клопотання, в якому вона просила закрити провадження у справі на підставі п.8 ч. 1 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за тим же фактом.

Судове засідання 10.04.2020 року було відкладене у зв`язку із зайнятістю судді в іншій справі.

В судове засідання 22.04.2020 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

В сьогоднішнє судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, причин неявки суду не повідомили. В матеріалах справи наявна розписка про отримання захисником судової повістки про виклик до суду. Конверт із судовою повісткою, яка направлялася ОСОБА_1 , був повернутий до суду із відміткою «Адресат відсутній».

В п.41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника, оскільки ОСОБА_1 обізнаний про наявність в суді адміністративної справи відносно нього, його захисник отримала судову повістку про виклик в судове засідання, однак в засідання останні не з`явилися.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Щодо заявленого клопотання про закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Твердження сторони захисту про те, що вручення підозри ОСОБА_1 за ч.1 ст.135 КК України є підставою для застосування положень п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, суд вважає безпідставними, такими, що суперечать положенням, на які посилається сторона захисту.

З огляду на положення ч. 2 ст. 9 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином, наведені вище норми у їх системному зв`язку вказують на намір законодавця встановити адміністративну відповідальність за вчинення тих діянь, які за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За змістом п.8 ч.1 ст.247 обставиною, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

З повідомлення про підозру щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.135 КК України від 02.03.2020 року, вбачається, що підозра вручена за фактом того, що 01.03.2020 року близько 01-45 години ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ДЕО ЛАНОС, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь» по вул. Гагаріна в с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , який рухався на велосипеді, в результаті чого останній отримав тілесні пошкодження у вигляді важкої ЧМТ, забою головного мозку, перелому лівої тім`яної кістки, відкритого оскольчатого перелому обох кісток правої гомілки та втратив свідомість. Таким чином, в результаті наїзду на велосипедиста, ОСОБА_1 поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, в якому він внаслідок безпорадного стану був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження. ОСОБА_1 усвідомлюючи це, був зобов`язаний згідно п.2.10 г) Правил дорожнього руху та ЗУ «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілого до лікувального закладу. Незважаючи на це ОСОБА_1 , будучи особою, яка поставила потерпілого в небезпечне для життя становище, перебуваючи в якому останній внаслідок безпорадного стану був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, а також будучи зобов`язаним після ДТП піклуватися про потерпілого і маючи таку об`єктивну можливість, заходів для надання допомоги потерпілому не прийняв: самостійно першу медичну допомогу не надав, карету швидкої медичної допомоги не викликав, за допомогою до присутніх не звернувся, а втік з місця події, не повідомивши нікому про ДТП. Таким чином ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, яке кваліфікується як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Тобто фактично у кримінальному провадженні була пред`явлена підозра за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.2.10 г) Правил дорожнього руху та Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я».

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.135 КК України настає за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Основним нормативним актом у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є Правила дорожнього руху України. При визначенні характеру порушення правил безпеки руху необхідно встановлювати, яку статтю чи пункт Правил порушила особа, що керувала транспортним засобом.

Порушення водієм п.2.9а Правил дорожнього руху України, яке полягає у забороні керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не охоплюється складом злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

На даний час кримінальна відповідальність за керування водіями транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння відсутня.

Стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК, і при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п.13 ч. 2 ст. 67 КК.

Вказівка у пред`явленій підозрі на керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, уточнює, конкретизує правопорушення, його суспільну небезпечність, стан суб`єкта злочину, передбаченого ч.1 ст. 135 КК, але жодним чином не впливає на кваліфікацію (не є кваліфікуючою ознакою) злочину.

Отже, суд не приймає до уваги доводи адвоката відносно закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Щодо розгляду питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063296 від 07.03.2020 року, зі змістом якого та своїми правами ОСОБА_1 ознайомлений;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.03.2020 року, яким встановлено у ОСОБА_1 стан алкогольного сп`яніння;

- копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.03.2020 року, із схемою місця ДТП;

- посвідченням водія ОСОБА_1 ;

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є працівниками поліції та здійснювали зупинку водія ОСОБА_1 , та які пояснили, що при спілкуванні із ОСОБА_1 він пояснив, що пошкодив свій автомобіль під час наїзду на пішохода. Також вказав, що перед тим, як він сів за кермо автомобіля, він вжив 200 грам вина.

Таким чином було встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника, який не працює, має посвідчення водія; ступінь вини; майновий стан. Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення, встановленого за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 130, 245, 268, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн. (УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100), із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Згідно до ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя О.П. Гуцал