Справа № 944/3702/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1356/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України .

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12 серпня 2020 року об 17 год. 45 хв. у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області на вулиці Львівській, 5, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Туран», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, рухаючись заднім ходом не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на будинок, пошкодивши його. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» чи в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5, 10.9 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі у даній частині закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова судді є необґрунтованою та прийнятою внаслідок неповноти судового розгляду, із порушенням права на справедливий судовий розгляд, принципів верховенства права, законності, рівності усіх учасників перед судом та законом.

На переконання ОСОБА_1 , ані протокол про адміністративне правопорушення серії БД№084788 від 12 серпня 2020 року, ані письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без їх допиту у судовому засіданні, не є належними доказами його вини.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений швидше, аніж мала місце сама подія, оскільки такий складено о 17 год., тоді як подія мала місце о 17 год. 45 хв., такий протокол складено без дотримання вимог розділу ХІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, а матеріали справи не містять направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних й перевірених суддею доказів, та, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, не оскаржується.

Водночас щодо висновків судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то такі доведені зібраними у справі належними та допустимими доказами.

Зокрема, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2020 року серії БД№084788 (а.с.1), який складений о 19 год. у м.Новояворівськ, на вул.Львівській,5, 12 серпня 2020 року о 17 год. 45 хв. у м.Новояворівськ на вул.Львівській, 5, ОСОБА_1 керував автомобілем «Фольксваген Туран», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від продування алкотестеру «Драгер» та проходження медичного освідування відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Від підпису та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено відповідні відмітки в протоколі.

Вказаний протокол, на переконання апеляційного суду, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року,складений працівниками поліції внаслідок дотримання вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, після встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 надано письмові пояснення (а.с.3), в яких останній власноручно зазначив нерозбірливим почерком, що йому пред`явили незаконне обвинувачення у скоєнні правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та зазначив, що не перебував за кермом транспортного засобу, а тому відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані твердження ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції оцінює критично, адже такі пояснення є непослідовними та суперечливими, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, у суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тим самим визнав факт керування транспортним засобом, водночас пояснив, що на момент вчинення ДТП він у стані алкогольного сп`яніння не перебував, відтак від проходження огляду з використанням приладу «Драгер» чи в медичному закладі відмовився.

Окрім цього, твердження ОСОБА_1 спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с.4) та ОСОБА_3 (а.с.5), які вказали, що 12 серпня 2020 року близько 17 год. 40 хв. знаходилися біля будинку №5 на вул.Львівській, та бачили, як автомобіль марки «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_1 , заднім ходом в`їхав в будинок, пошкодивши свій автомобіль. Після вчинення ДТП водій намагався поїхати з місця події, був затриманий небайдужими громадянами. Вийшовши з автомобіля, свідки помітили, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме нечітка хода, невиразне мовлення, чіткий запах алкоголю. Водій поводив себе неадекватно, агресивно та погрожував свідкам події. Після цього було викликано поліцію. Водій вказаного транспортного засобу відмовився продути алкотестер «Драгер», а також відмовився проходити огляд в медичному закладі.

З огляду на те, що вказані письмові пояснення свідків узгоджуються з іншими матеріалами справи, є логічними та послідовними, відтак необхідності в допиті вказаних свідків у судовому засіданні, який є правом, а не обов`язком суду, не викликало потреби, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.п. 8, 12 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною інструкцією не передбачено, що таке направлення долучається до матеріалів справи, чим спростовується твердження апеляційної скарги в цій частині.

В силу того, що п. 2.5 ПДР на водія покладений обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, ОСОБА_1 , як особа, яка володіє посвідченням водія та знає вимоги Правил дорожнього руху, не виконав вимогу працівників поліції, що формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 , зокрема, правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

Суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33, ст.36 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк