Єдиний унікальний номер 201/4056/20
Номер провадження 3/201/2108/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 червня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області щодо ОСОБА_1 , керівника ТОВ «ТД «ТБК» (), який притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного посадовою особою ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.04.2020р. № 35/04-36-05-02-17, ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «ТД «ТБК», несвоєчасно подав платіжні доручення на перерахування належної суми податку на додану вартість за травень грудень 2019 року, чим порушив п. 57.1. ст. 57 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , який належним чином двічі повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 38 КУпАП передбачає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Отже, статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. У цих випадках, згідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, тобто зазначений строк ніким продовжений бути не може, будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припиненими.

За правилами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні три місяці з дня його виявлення.

Таким чином, для більшості правопорушень точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення.

При тривалому правопорушенні початок перебігу строку давності визначається по-іншому, точкою відліку тут є момент виявлення проступку.

Із доктринального тлумачення норм ст.ст. 9, 38 КПК України випливає, що триваюче правопорушення вчинюється протягом біль-менш тривалого часу і характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, в тому числі, тривалим безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Вважається, що триваючі правопорушення припиняються у разі виявлення факту цих правопорушень компетентним органом при проведенні перевірок, в тому числі, при виявленні таких проступків, як відсутність обліку доходів та витрат щодо яких встановлена обов`язкова форма обліку, бухгалтерського обліку об`єктів оподаткування, ведення його із порушенням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інші правопорушення, встановити які можливо лише під час проведення документальної перевірки на підставі первинних документів.

До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер і не є триваючими, відносяться такі проступки, як несвоєчасна подача декларацій, розрахунків, аудиторських висновків, платіжних доручень на внесення платежів до бюджету та державних цільових фондів тощо. Днем вчинення таких правопорушень є дата порушення граничного строку подачі декларації, про доходи до фіскального органу, порушення граничного строку подачі до закладу банків платіжних документів про оплату податків, зборів тощо.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 57.1. ст. 57 глави 4 розділу ІІ ПК України, яке виразилося у несвоєчасному поданні платіжних доручень на перерахування належної суми податку на додану вартість за період з травня по грудень 2019 року з різними терміном сплати з 30.05.2019р. аж до 30.12.2019р., які фактично сплачені з простроченнями на різну кількість днів кожний з платежів, що встановлено за результатами камеральної перевірки, оформленої актом від 09.04.2020р. за № 17297/04-36-05-02/41390185.

Відповідно до вказаного акту про результати камеральної перевірки, вказані у протоколі факти несвоєчасного подання платіжних доручень за період за травень грудень 2019 року вперше виявлені фіскальним органом 09.04.2020р., при тому, що перше прострочення платежу відбулося 24.06.2019р., який по строку сплати до 30.05.2019р. (тобто більше року тому), а останнє 21.02.2020р., який по строку сплати до 30.12.2019р., а виявлене порушення податковим органом 09.04.2020р.

Отже, ураховуючи вищенаведені норми та положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, їх тлумачення, приходжу до висновку, що інкриміноване правопорушення не є триваючим, оскільки, сплата кожного платежу обумовлено конкретними строками, а отже наведені факти несвоєчасного подання платіжних доручень не можуть розглядатися, як триваюче правопорушення.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення факти несвоєчасного подання відповідальною особою платіжних доручень на перерахування належної суми ПДВ має розглядатися, як кожне окреме нетриваюче правопорушення, а відтак, точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, є день його вчинення по кожному конкретному платежу, а саме дата порушення граничного строку подання платіжного доручення.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 глави 4 розділу ІІ ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, датою порушення граничного строку сплати за останній звітний період (за листопад 2019 року) по строку сплати до 30.12.2019р. - вважається 31.12.2019р., тобто наступний день, після спливу граничного строку сплати.

Виходячи з наведеного, по зазначеним у протоколі фактам несвоєчасного подання платіжних доручень на перерахування належної суми ПДВ, з дня вчинення такого правопорушення (з дати порушення граничного строку подання платіжного доручення) на момент розгляду вказаної справи, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення сплинули, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, не встановлюється, оскільки провадження по вказаній справі підлягає закриттю.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений з порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Однак протокол складено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, докази належного повідомлення ОСОБА_1 про дату місце і час складання протоколу в матеріалах відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 7, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , керівника ТОВ «ТД «ТБК» (код ), за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Наумова