№566/332/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року смт. Млинів, Рівненська обл.

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Бандури А.П.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Гая І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області справу

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України,

жительки: АДРЕСА_1

місце роботи, посада: не працює,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№324992 від 21 березня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_3 , 21 березня 2020 року о 18 годині 30 хвилин в смт.Млинів по вул.Об`їзна, порушила правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних , санітарних протиепідеміологічних правил і норм, передбачених постановою КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання та захист населення від інфекції, хвороб на території України», а саме надавала перукарські послуги в перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в смт.Млинів.

В судовому засіданні, 22 червня 2020 року, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не визнала, пояснила суду, що, поскільки вона не знала, скільки часу ще продовжиться карантин, то 21 березня 2020 року, вирішила забрати свої інструменти з перукарні «Діва». До неї перед цим звернулася власниця перукарні «Діва», чи не знає вона когось з осіб, які можуть поремонтувати бойлер. Вона знала про те, що в перукарні була «проблема» з бойлером, так як він протікав. Вона звернулася до свого брата ОСОБА_4 , щоб він взяв свого товариша і вони разом поремонтували бойлер. 21 березня 2020 року вона цілий день була в с.Смордва. Ввечері, цього ж дня, вона приїхала до перукарні, де вже була власниця ОСОБА_5 . Вона, разом з братом та з ОСОБА_6 зайшли в приміщення і почали обговорювати події, що відбуваються в країні. В цей час почули стукіт в двері і побачили, що поліцейські стукають у вікна. Будь-якого обслуговування клієнтів вона в перукарні «Діва» не здійснювала. Працівники поліції проводили в приміщенні відеозйомку. В той період, коли працівники поліції проводили зйомку, то вона, як перукар, будь-яких дій по обслуговуванню клієнтів не вчиняла. Працівники поліції зафіксували тільки той факт, що присутні в перукарні стояли і розмовляли.

Протокол про адміністративне правопорушення в її присутності не складали і її права, передбачені ст.268 КУпАП, їй не роз`яснювалися. Вона дізналася про те, що протокол був складений відносно неї тільки тоді, коли її повісткою викликали до суду. В червні 2020 року їй поліцейський вручав копію протоколу, однак вона відмовилася, заславшись на те, що копію протоколу вона отримає тільки в присутності адвоката.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Гай І.М., звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог КУпАП. Протокол складено у відсутності ОСОБА_1 , при цьому, в порушення вимог ст.256 КУпАП їй не було роз`яснено її права та обов`язки, копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1 . Крім цього, в порушення ч.1 ст.256 КУпАП, в протоколі відносно ОСОБА_1 не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за порушення, яке їй інкримінується.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження в ході судового засідання.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала показання про те, що в той день, 21 березня 2020 року, бачила, як протягом дня в перукарню «Діва», що в смт.Млинів, заходили люди. Знаючи про ситуацію в країні і про те, що втановлені карантинні обмеження щодо діяльності перукарень, вона зателефонувала секретарю комісії з надзвичайних ситуацій в Млинівському районі ОСОБА_8 ., щоб він вчинив якісь дії. Сказати суду, що в цей день, 21 березня 2020 року, ОСОБА_1 надавались клієнтам перукарські послуги, вона не може, так як особисто цього не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, 19 червня 2020 року, дав показання про те, що він працює охоронцем території, на якій розташована церква Євангелієвських християн Бабтистів, яка знаходиться за декілька метрів від перукарня « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 21 березня 2020 року , близько 17 години, він бачив , що до перукарні приїхав автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_11 та зайшли всередину перукарні. Через декілька хвилин до приміщення перукарні приїхав ще один автомобіль, з якого до приміщення перукарні зайшли брат ОСОБА_12 зі своєю дівчиною та ОСОБА_13 . Приблизно через 15-20 хвилин до приміщення перукарні приїхав автомобіль поліції, з якого вийшли поліцейські та почали стукати в двері перукарні, які були зачинені. Працівники поліції «перелізли» через ворота ринку і пішли до приміщення перукарні із задньої сторони. Що відбувалось далі він не знає. Він, свідок, особисто, не бачив, щоб будь-які інші люди заходили 21 березня 2020 року в перукарню «Діва», так як і не бачив, щоб ОСОБА_10 надавала в той день перукарські послуги. Двері в перукарню були ззовні зачинені, на дверях висіла вивіска «Зачинено».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що являється власником перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », приміщення якої орендує ОСОБА_1

21 березня 2020 року вона перебувала в приміщенні перукарні разом з ОСОБА_1 . Свідком того, щоб ОСОБА_1 в той день надавала будь-кому перукарські послуги вона не була.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні відмовився від дачі показань, зіславшись на ст.63 Конституції України, так як ОСОБА_1 являється його рідною сестрою.

До протоколу серії АПР18№324992 від 21 березня 2020 року, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП інспектором не було долучено будь-яких підтверджуючих доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 в цей день здійснювала обслуговування клієнтів, зокрема не було проведено фотографування чи відеозйомки. Крім того, з пояснень ОСОБА_1 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що вона не здійснювала надання перукарських послуг, а прийшла в перукарню для того, щоб забрати перукарські інструменти та прибрати в приміщенні перукарні.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено його копія, яка не вручена ОСОБА_1 , що суперечить вимогам ст.254 КУпАП, зі змісту якої слідує, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, доказів отримання ОСОБА_1 другого примірнику протоколу, а саме відомостей про отримання протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно неї, зокрема шляхом направлення поштовим зв`язком, матеріали справи не містять.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вказали, що викликались для засвідчення вручення копії протоколу ОСОБА_16 , приблизно, в червні 2020 року, що свідчить про те, що ОСОБА_1 працівники поліції намагались вручити копію протоколу про адмінправопорушення більш ніж через два місяці після складення адміністративного протоколу, проте від отримання вказаного протоколу вона відмовилась.

З метою перевірки пояснень ОСОБА_1 про те, що вона не здійснювала надання будь-яких перукарських послуг в період карантинних обмежень, судом на ім`я начальнка Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області двічі було скеровано листи про забезпечення в судове засідання ОСОБА_17 , який складав протокол, з метою допиту його в якості свідка.

Крім цього, в цих же листах, Млинівський районний суд Рівненської області просив забезпечити в судове засідання явку ОСОБА_6 , якому, нібито, 21 березня 2020 року, ОСОБА_1 надавала перукарські послуги, так як іншим шляхом, із-за відсутності коштів на відправку поштової кореспонденції, викликати свідка ОСОБА_6 можливості не було.

Крім цього, в листі від 18 червня 2020 року було зазначено про необхідність надання для огляду в судовому засіданні відеозапису про вручення копії протоколу серії АПР18№324982 від 21 березня 2020 року та відеозапис від 21 березня 2020 року, який би підтвердив факт обслуговування клієнтів ОСОБА_1 в перукарні «Діва».

На виконання листів Млинівського районного суду від 16 та 18 червня 2020 року, Млинівське ВП повідомило суд довідкою про те, що забезпечити явку ОСОБА_17 не представляється можливим по причині перебування його в основній щорічній відпустці.

В судове засідання, 19 червня 2020 року, не забезпечена явка ОСОБА_6 , який, як вбачається з рапорту оперуповноваженого СКП Млинівського ВП ОСОБА_18 І ОСОБА_19 , відсутній по місцю проживання і під час спілкування по мобільному телефону відмовився назвати своє місце перебування.

(а.с.65)

Крім цього, з рапорту слідчого СВ Млинівського ВП Матвійчук А.В. вбачається, що надати відеозапис, який підтвердив би факт обслуговування ОСОБА_1 клієнтів перукарні «Діва» неможливо, по причині того, що склад слідчо-оперативної групи Млинівського ВП не забезпечений нагрудними відеокамерами.

(а.с.66)

Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення від 21 березня 2020 року зазначено прізвища понятих ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , хоча, як встановлено в ході судового розгляду, присутніми під час складання протоколу від 21 березня 2020 року, який підтверджував би факт порушення ОСОБА_1 карантинних обмежень, вони не були.

Будучи допитаними, 19 червня 2020 року, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили той факт, що вони були присутні під час вручення, на початку червня 2020 року, копії протоколу ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що прізвища понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були внесені значно пізніше, ніж 21 березня 2020 року, та у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, що є порушенням ст. 254 КУпАП України.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В разі необхідності внесення будь-яких доповнень чи змін до протоколу, складається рапорт на ім`я начальника відділу поліції, який в подальшому приєднується до адміністративного матеріалу та в протоколі повинна бути відмітки притягуваної особи про ознайомлення з дооформленим проколом про адміністративне правопорушення складеного стосовно нього.

Як вбачається з матеріалів справи, рапорт на ім`я начальника відділу поліції про внесення виправлень у протоколі також відсутній.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№324992 від 21 березня 2020 року, будь-які відомості в ньому щодо роз`яснення прав, передбачених ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 , відсутні.

Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

В протоколі про адміністративне правопорушення не в повному обсязі вказане посилання на конкретну Постанову КМУ щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №324992 від 21 березня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи не неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст.33-35, 40-1, 283-284 КУпАП,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_20 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП - звільнити.

Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_20 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП -провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2020 року.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області, який виніс постанову.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура