Справа № 592/5788/20
Провадження № 3/592/1034/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Котенко О.А., за участю прокурора Сумської місцевої прокуратури - Чухно А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крамчанка Великописарівського району Сумської області, громадянина України, працюючого проректором з науково педагогічної роботи з 04.01.2016 року по 25.05.2018 року, доцент кафедри туризму і готельно-ресторанного сервісу на даний момент в Сумському державному педагогічному університет імені А.С. Макаренка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;, рнокпп НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.1726 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом №133/2020 від 07.05.2020 року ОСОБА_1 , як особа, що припиняє виконання функції держави та будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, що передбачено абзацом першим ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».

В п.1.2 Статуту Сумського державного педагогічного університету імені ОСОБА_2 . Макаренка затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 26.02.2016 №177 зазначено, що Сумський державний педагогічний університет імені А.С. Макаренка - галузевий (педагогічний) вищий навчальний заклад державної форми власності, є юридичною особою і працює на засадах неприбутковості, має відокремлене майно, від свого імені може набувати майнових і особистих немайнових прав, мати обов`язки і якісно їх здійснювати, бути позивачем і відповідачем у суді. В ч.5 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що дія розділу VII «Фінансовий контроль» поширюється на керівників вищих навчальних закладів та їх заступників.

Відповідно до наказу ректора Сумського державного педагогічного університету імені ОСОБА_3 від 04.01.2016 №1-К «Щодо особового складу», ОСОБА_1 переведено з посади проректора з адміністративно-господарської роботи на посаду проректора з науково педагогічної роботи на умовах укладеного контракту з 04.01.2016 по 16.11.2020 року. Наказом ректора Сумського державного педагогічного університету імені ОСОБА_3 від 22.05.2018 року №66-К ОСОБА_1 25.05.2018 року звільнений з займаної посади за угодою сторін.

Таким чином, проректор з науково-педагогічної роботи Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка Зігунов В.М. 25.05.2018 року фактично припинив діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, своїми умисними діями несвоєчасно, а саме 02.07.2018 року подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням).

В суді ОСОБА_1 пояснив, що дійсно подав декларацію не 25.05.2018 року, а 02.07.2018 року.

Положеннями ч.1 ст. 1726 КпАП України передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз наведених норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КпАП України є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації.

Згідно ст.ст.250, 251 КпАП України орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді судом протоколів за ст.1726 КпАП України, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 спрямованого на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суду надано не було.

На підтвердження факту порушення надано листа НАЗК від 22.04.2020 №47-01/14734/20 з витягом послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування» , які вчинив ОСОБА_1 .

З листа та витягу вбачається, які дії вчинив ОСОБА_1 . Згідно витягу, ОСОБА_1 зареєструвався в реєстрі 30.03.2017 року, зайшов в особистий кабінет Реєстру електронних декларацій 02.07.2018 року та подав відповідну електронну декларацію.

За необхідне слід визначити, що суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.1 ст.1726 КпАП України характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1726 КУпАП, необхідно отримати докази того, що особа усвідомлювала протиправність неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Ураховуючи ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява № 926/08), вбачається, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення та їх аргументація є сумнівними. Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Наведене у сукупності вказує на відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КпАП України і відповідно, про відсутність в діянні складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Невизначеність термінів подачі декларації після звільнення у Законі також може бути використано на користь захисту ОСОБА_4 .

Згідно абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Наведеними положеннями ч.1 ст.45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у з випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Вказана позиція наведена у роз`ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 (справа № 1-27/2010).

Наведене у сукупності є підставою для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. ст.283, 284, 294 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.1726 КпАП України за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Сумського апеляційного суду, з дня її винесення.

Суддя О.А. Котенко