Єдиний унікальний номер 233/2254/20
Номер провадження 33/804/313/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/804/313/20 Доповідач: Савкова С.В.
Єдиний унікальний номер: 233/2254/20 Головуючий у 1-ій інстанції: Сітніков Т.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмач, Чернігівської області, громадянина України, начальника бронетанкової служби військової частини НОМЕР_1 , який має військове звання лейтенант, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, постановою суду першої інстанції встановлено, що 01 травня 2020 року близько 21:30 год., лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 (на території військової частини НОМЕР_1 ) був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів. Зазначеному військовослужбовцю було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився. Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00292 тест на алкоголь № 822, час проведення тесту 21:37 (проба позитивна 1,86 % проміле). Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду. Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, своїми умисними діями, усвідомлюючи їх характер, порушуючи військову дисципліну, завідомо знаючи про відповідальність, порушив імперативні вимоги ст.ст. 9, 11, 16, 49, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тобто перебував на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями вимог КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення складено 03.05.2020 року щодо подій, які сталися 01.05.2020 року, при цьому про існування такого протоколу ОСОБА_1 стало відомо лише 08.05.2020 року, що підтверджується відповідною розпискою про отримання останнім протоколу.

Крім того, апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення підписано свідком ОСОБА_2 , однак, вказаного свідка не було під час складання протоколу. ОСОБА_1 наполягає на тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутністю двох свідків, а ті особи, які вказані в якості свідків у протоколі є військовослужбовцями та підпорядковані командиру військової частини, що викликає сумніви щодо їхньої неупередженості.

Також, газоаналізатор «Алконт М» не пройшов повірку в строк, передбачений законодавством, а тому, на думку апелянта, не може використатися для здійснення огляду на стан сп`яніння особи.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції порушив його право на захист, оскільки останньому не надано можливості заявляти клопотання, скористатися юридичною допомогою, не роз`яснено порядок можливості застосовувати під час судового розгляду аудіо-відео фіксацію. Крім того, висновки суду щодо обставин справи, що визнані доведеними, не відповідають тим обставинам, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, що також свідчить про порушення судом права ОСОБА_1 на захист.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надходили.

Оскільки його участь в судовому засіданні не є обов`язковою, тому суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені норми чинного законодавства судом першої інстанції в повному обсязі не виконано.

Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав останнього винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: дійшов висновку, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

До вказаного висновку суд дійшов на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ДНК/Н № 2/1399 від 03 травня 2020 року, копії посвідчення офіцера НОМЕР_2 , акта № 230 огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» №00292 та чеком Алконт-М за результатами тесту №822 від 01 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1,86 ‰), копії сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А № 005949, копії свідоцтва про державну реєстрацію аналізатору вмісту парів алкоголю №9085/2009; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, письмових пояснень командира взводу ОСОБА_3 . Також взято до уваги пояснення ОСОБА_1 .

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, справа не містить належних та допустимих достатніх доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що Військовою службою правопорядку ЗСУ не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, суд в якості доказу вини ОСОБА_1 послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» №00292 від 01.05.2020р. № 230 та чек за результатами тесту №822 від 01 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 1,86 ‰).

Однак, суд апеляційної інстанції не може визнати вказані докази належними та допустимими з огляду на таке.

Наказом Міністерства оборони України від 10.10.2016 р. №515 затверджено Інструкцію про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

Пунктом 1 розділу І Інструкції визначено, що ця Інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі працівники) під час виконання ними службових обов`язків.

У пункті 1 розділу VII Інструкції визначені права патруля, серед яких:

вимагати від військовослужбовців та військовозобов`язаних дотримання військової дисципліни та громадського порядку, правил носіння військової форми одягу, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Служби правопорядку, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати в межах повноважень заходи адміністративного примусу;

перевіряти у військовослужбовців та військовозобов`язаних документи, що посвідчують їх особу, а також в інших осіб у військовій формі одягу (звільнених з військової служби в запас або відставку з правом її носіння) документи, що посвідчують особу, та вимагати від них дотримання правил носіння військової форми одягу;

за потреби проводити огляд речей затриманих військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників, вилучати документи та предмети, що можуть бути речовими доказами або є небезпечними для оточуючих. Після прибуття до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) передавати на зберігання оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) вилучені документи, предмети, речі тощо;

затримувати та доставляти військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників під час виконання ними службових обов`язків, які вчинили (вчиняють) адміністративне правопорушення, до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у випадках та в порядку, передбачених КУпАП;

складати в межах повноважень протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників під час виконання ними службових обов`язків у випадках та в порядку, що передбачені КУпАП;

затримувати військовослужбовців та військовозобов`язаних, які самовільно залишили військові частини або місце служби;

під час проведення заходів щодо затримання осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а також за обставин, що загрожують життю і здоров`ю людей, обмежувати або забороняти рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць та автомобільних доріг до приїзду військовослужбовців Військової інспекції безпеки дорожнього руху Служби правопорядку або патрульного наряду Національної поліції;

за потреби тимчасово обмежувати або забороняти доступ військовослужбовців та інших осіб на окремі ділянки місцевості чи об`єкти для забезпечення збереження відомостей, що містять державну таємницю, громадського порядку і громадської безпеки, охорони життя і здоров`я людей, речових доказів;

застосовувати вогнепальну зброю, заходи фізичного впливу, спеціальні засоби у випадках і в порядку, що передбачені законодавством України.

Розділом VІІІ встановлені дії патрулів та посадових осіб Служби правопорядку щодо застосування заходів адміністративного примусу.

Так, у пункті 1 підпунктах 1-2 розділу VІІІ зазначено, що заходи адміністративного примусу застосовуються для охорони встановлених у суспільстві відносин, спрямовані на забезпечення громадського порядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, у військових містечках, на вулицях і в громадських місцях, застосовуються щодо конкретної особи для приведення її поведінки у відповідність до вимог нормативно-правових актів.

До заходів адміністративного примусу належать такі дії:

перевірка документів;

доставлення порушника до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні);

адміністративне затримання;

особистий огляд і огляд речей;

вилучення речей і документів;

застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї у разі потреби.

Пунктом 1 підпунктом 5 розділу VІІІ Інструкції визначено, що доставлення порушника полягає в примусовому супроводженні патрулем осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Право на доставлення виникає лише за наявності умов, вказаних у КУпАП (дії особи мають ознаки адміністративного правопорушення, наявні обставини, що перешкоджають складанню протоколу на місці вчинення правопорушення).

У пункті 2 розділу VІІІ визначений порядок складання протоколів про адміністративне правопорушення та протоколів про адміністративне затримання.

Підпунктом 11 пункту 2 розділу VІІІ Інструкції визначено, якщо в діях військовослужбовця є склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 44, 172-10-172-20, 173, 174, 178, 184-1, 185, 185-7 КУпАП, крім протоколу про адміністративне затримання, складається також і протокол про адміністративне правопорушення.

У пункті 3 розділу VІІІ Інструкції викладено дії патрулів та посадових осіб Служби правопорядку під час застосування заходів адміністративного примусу, серед яких:

1. У разі вчинення адміністративного правопорушення, порушення військової дисципліни, у тому числі порушення правил носіння військової форми одягу, начальник патруля зобов`язаний:

5) скласти протокол про адміністративне правопорушення (за наявності обставин, що перешкоджають складанню протоколу на місці вчинення правопорушення, доставити порушника в орган управління Служби правопорядку (підрозділ Служби правопорядку в гарнізоні) для його складання).

У пункті 3 підпункт 7 розділу VІІІ Інструкції визначено процедуру огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, зокрема:

Затриманих військовослужбовців приймає оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), про що складає протокол про адміністративне затримання і здійснює запис до книги обліку затриманих (доставлених) осіб, та за потреби у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), направляє затриманого до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляду на стан сп`яніння підлягають затримані особи, які вчинили адміністративне правопорушення, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.

Направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду затриманих посадова особа Служби правопорядку забезпечує доставлення таких осіб до закладів охорони здоров`я Міністерства оборони України або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям (далі заклади охорони здоров`я), протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках (перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд, другий оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я).

Після проведення огляду посадова особа Служби правопорядку доставляє затриманого до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Результати огляду на стан сп`яніння затриманого зазначаються оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у відповідних графах протоколу, а висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підшивається до зазначеного протоколу.

За потреби залежно від стану сп`яніння, поведінки затриманого тощо за погодженням з начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) поміщає затриманого до КТЗ.

Перед поміщенням до КТЗ у службовому приміщенні проводиться особистий огляд затриманого уповноваженою на те посадовою особою, що є однієї статі із затриманим, в присутності двох понятих тієї самої статі. Про особистий огляд складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення чи у протоколі про адміністративне затримання.

Аналізуючи вимоги вказаної Інструкції, апеляційний суд доходить висновку, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця необхідно проводити в медичному закладі, правом здійснення такого огляду наділені лікарі, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. При цьому, зазначена Інструкція чітко визначає права патруля, серед яких проведення огляду військовослужбовця на стан сп`яніння відсутнє.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведено офіцером організації охорони,патрульно-постової служби та розшуку військової комендатури м.Костянтинівки ОСОБА_3 . Зазначене підтверджуються чеком Алконт-М за результатами тесту №822 від 1.05. 2020 року (а.с.7) та актом №230 від 01.05.2020 року (а.с. 8).

Аналізуючи вказані норми права та конкретні обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця проведено без дотримання вимог Інструкцію про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, якою встановлено, у зв`язку з чим, результати вказаного огляду не можуть бути взято до уваги в якості доказу.

Крім того слід зазначити, що судом першої інстанції взято до уваги пояснення командира взводу ОСОБА_3 , однак зазначене не передбачене чинним законодавством, оскільки ОСОБА_3 є особою, що склав протокол про адміністративне правопорушення, тобто є посадовою особою, а тому свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, що висловлена у постанові від 15 квітня 2020 року ( справа №489/4827/16-а).

Більш того, письмові пояснення у ОСОБА_3 відібрав військовий комендант військової комендатури м. Костянтинівки підполковник ОСОБА_4 , який, відповідно до матеріалів справи, не має відношення до справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо повноважень вказаної особи.

На вказані порушення суд першої інстанції не звернув уваги, чим допустив неповноту з`ясування всіх обставин справи, не встановив той факт, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, внаслідок чого дійшов невірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. В зв`язку з цим постанова судді підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляції з приводу того, що газоаналізатор «Алконт-М» не пройшов повірку, то слід зазначити, що в матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, відповідно до якого, газоаналізатор Алконт- М пройшов повірку 22.08.2019 року (а.с. 10).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Перелік категорій законодавчо регульованих ЗВТ, що підлягають періодичній повірці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 374 (вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається - пункт 13 цього Переліку).

Починаючи з 29.11.2016 року наказом Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованим у Мін`юсті 01.11.2016 за № 1417/29547, для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлено міжповірочний інтервал - 1 рік.

З урахуванням вказаного, враховуючи, що з дня останньої повірки газоаналізатора не пройшов рік, апеляційний суд доходить висновку, що станом на 01.05.2020 року «Алконт-М» є приладом, що має чинне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Вказане узгоджуються з позицією Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, висловленої в інформативному листі 3423-08/38713-05 від 23.06.2020 (а.с. 36), тому в цій частині доводи апеляційної скарги є неспроможними.

На підставі викладеного, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, постанову суду першої інстанції слід скасувати, а справу закрити, відповідно до вимог ст.247 п.1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя