Справа № 562/1102/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2020 року суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області Шуляк А.С., розглянувши матеріали, які надійшли зі Здолбунівського відділення поліції Острозького відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

11.05.2020 року близько 17:46 год. в с.Здовбиця, вул.Шосова, 252, водій ОСОБА_1 керував т/з "ЗАЗ 110307" номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився по місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора алкотестер "Драгер" у присутності двох свідків, чим порушив вимог п.2.9 "а" Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився неодноразово.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі вищевикладеного, суд розцінює неявку ОСОБА_1 , в судове засідання, як зловживання процесуальними правами та як спосіб затягування розгляду справи, що може призвести до необґрунтованого порушення строку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.277 КУпАП, та до можливого уникнення відповідальності останнім за вчинені правопорушення, в разі визнання винним в такому, враховуючи строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, з метою запобігання затягування розгляду справи та спроби можливого уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 333300 від 11.05.2020 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення та в якому ОСОБА_1 зауважень або заперечень до протоколу не вказав; актом огляду на стан сп`яніння від 11.05.2020р., з якого вбачається, що результатом огляду на стан сп`яніння 2.95 проміле, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.05.2020 року, у яких останні підтвердили, що 11.05.2020 року водій ОСОБА_1 в їх присутності погодився пройти огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки т/з з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.05.2020 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 745893 від 11.05.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 гривні, а також іншими матеріалами справи.

Жодних доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності та допустимості вищевказаних матеріалів правопорушником суду не надано.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння

Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог п.2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

За таких обставин, зважаючи на вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Відтак, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суддя приходить до висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки.

У разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, згідно ч.1 ст.40-1 КУпАП сплачується судовий збір, який становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 40-1, 130, 283-285 КУпАП, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп. на рахунок № UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві, код банку отримувача 899998, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) (код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 10 /десяти/ днів з дня її винесення.

Суддя