Провадження № 3/742/373/20
Єдиний унікальний № 742/1287/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.

при секретарі Євтушенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/1287/20, які надійшли від Прилуцького ГУНП В Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

зі слів тимчасово працюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , будучи неодноразово притягнутим протягом року до відповідальності за ст. 130 КУпАП, 06 травня 2020 року близько 18 год. 00 хв., керуючи в м. Прилуки по вул. Перемоги автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове відправлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст.268 КУпАП справу може бути розглянуто у відсутності особи, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про час і місце розгляду справи, якщо від особи не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 , суд також враховує, що згідно з ч.10 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч.17 ст.6 цього Закону особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які, зокрема, беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, із яким ознайомився Іванов В.В., вказано адресу його місця проживання та зазначено про виклик останнього до Прилуцького міськрайонного суду. Жодних зауважень з приводу викладеного при складанні ОСОБА_1 не висловив, в поясненнях зазначив, що з протоколом згоден.

Враховуючи вище викладене, поведінка останнього, що виражається у відмові в отриманні судових повісток, на думку суду, є спробою ухилитись від адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення за ч.3 ст.130 КУпАП, з наступних підстав:

У відповідності до п.2.5. ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", згідно з якими позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП підтверджується зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №382385 від 06 травня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 та копіями постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 25.03.2020 року (справа 588/250/20, провадження 3/588/106/20), Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.03.2020 року (справа 742/538/20, провадження 3/742/169/20), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафів у розмірі 40 800грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу у адміністративному провадженні.

Пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, за яке встановлена відповідальність ч.3 ст.130 КУпАП. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.

Згідно довідки ТСЦ МВС №7442 від 09.06.2019 року, транспортний засіб ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , знятий з обліку в НОМЕР_2 , власник ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 .

За таких обставин, оплатне вилучення даного транспортного засобу як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не можна накладати на ОСОБА_1 , який вчинив відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до довідки інспектора Прилуцького ВП ГУ НП в Чернігівській області Іванов В.В. згідно бази даних інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» інформаційного порталу Національної поліції («Цунамі») посвідчення водія не отримував, а тому не вбачається підстав для застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, який до адміністративної відповідальності притягається протягом року повторно. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, відношення його до вчиненого, повторність до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, тому вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті без позбавлення права керування та без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 130, 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 с судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г. Павлов