Справа № 346/96/20
Провадження № 33/4808/168/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника Луцака Артура Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.03.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, який працює,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник Луцак А.О. просить скасувати постанову суду як незаконну, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 технічними засобами на місце зупинки транспортного засобу проведено поліцейським з грубим порушенням законодавства, а тому, на думку апелянта, такий огляд є недійсним. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст. 130, 256, 266 КУпАП, а також приписам Інструкцій, постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року, Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року, та Інструкції з експлуатації алкотесту «Драгер 6820». Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами тесту, й саме тому працівники поліції склали направлення в лікарню на медичний огляд, проте від проходження медичного огляду водій відмовився, а тому його дії належить кваліфікувати за порушення п. 2.5 ПДР України. Посилається на порушення права на захист, оскільки працівниками поліції не було надано ОСОБА_1 копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, як того вимагає п. 10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння. Стверджує, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду, який чітко передбачений в Інструкції. Звертає увагу суду на те, що згідно Інструкції цифровий показник більше 0,2% (проміле) відображає алкоголь в крові, в той час як працівниками поліції досліджувався рівень алкоголю у повітрі, що видихається, проте це не передбачено жодними нормативно-правовими актами, а тому, показник приладу «Драгеру 6820», не є належним доказом стану алкогольного сп`яніння. Водночас посилається на відсутність в матеріалах провадження сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу «Драгер», що, на думку апелянта, також свідчить про неналежність роздруківки з приладу Драгер як доказу перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що в діях ОСОБА_1 не було порушено п. 2.9 а ПДР України, оскільки останній не погодився з показником Драгер, та на пропозицію працівників поліції проїхати в медичний заклад відмовився, що є порушення п. 2.5 ПДР України, що свідчить про неправильну кваліфікацію дій останнього.

Постановою суду встановлено, що 28.12.2019 року близько 04-38 год. в м.Івано-Франківськ, вул. Г.Тарнавського, 19, ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду 1,01%.

В судове засідання року з`явились: особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; його захисник Луцак А.О., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Заявили клопотання про допит свідків та працівників поліції, в задоволенні якого відмовлено, оскільки матеріали провадження містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

Під час апеляційного розгляду:

-ОСОБА_1 та його захисник Луцак А.О. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін, з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, оскільки постанова суду містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, із зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення, та мотиви прийнятого судом рішення.

Так, з пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії серія ДПР18 № 311680 від 28.12.2019 року вбачається, що 28.12.2019 року о 04-38 год. в м. Івано-Франківськ вул. Г.Тарнавського, 19, ОСОБА_1 керував автомобілем «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду 1,01% (а.п. 1, 4).

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, оцінив сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, належним чином мотивував свої висновки, та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» ПДР України, тобто за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 311680 від 28.12.2019 року, який підписаний особисто ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останньому був відомий зміст вказаного процесуального документу (а.п. 1); 2) актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (прилад Drager Alcotest 6820), складеного у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова, який містить відомості щодо результату огляду на стан сп`яніння, а саме запис наступного змісту - «позитивно 1,01 % (проміле)», також містить особистий підпис ОСОБА_1 в графі «з результатами згоден», та відомості про присутність двох свідків, та їх підписи (а.п. 3); 3) відомостями, що містяться на роздруківці результатів огляду приладу «Drager Alkotest 6820», з показником 1,01 % (проміле), яка підписана як уповноваженою особою, так й безпосередньо ОСОБА_1 (а.п. 4); 4) письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 28.12.2019 року, які підтвердили той факт, що в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився, у встановленому Законом порядку, пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту показав 1,01 % проміле (а.п. 5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченим законом способам, відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

До матеріалів провадження долучений відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, що складається з 6 файлів, на яких відображена процедура проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які були досліджені апеляційним судом під час розгляду справи.

Так, на відеофайлах №1, №2, №5 відображено як працівники поліції просять водія надати документи для перевірки: посвідчення водія та документи на транспортний засіб, на що той відповідає, що при собі він немає, проте у подальшому вказані документи були принесені його товаришем до місця зупинки транспортного засобу. Далі вбачається, як працівник поліції уточнює у водія ОСОБА_1 з якої саме вулиці він рухався на своєму транспортному засобу, на що той вказує напрямок, після цього, працівник поліції наголошує на тому, що водій рухався по вул. Тарнавського, на якій знаходиться знак заборони рухатись у тому напрямку, у якому рухався останній, на що водій відповідає, що не бачив знаку заборони. Після спілкування з водієм, працівник поліції повідомляє про те, що від водія відчувається запах алкоголю, на що водій ОСОБА_1 відповідає, що він був на корпоративні та випив 50 грам.

На відеофайлах №3 та №4 вбачається процедура проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», що відбувається у присутності 2-свідків, з оголошенням всім учасникам події кількісного результату тесту, що становить 1,01% (проміле). Далі працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 , чи погоджується він з вказаним показником, та з подальшим роз`ясненням водієві його права у разі незгоди з результатом огляду пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, куди він буде доставлений працівниками поліції. Вбачається, що ОСОБА_1 не висловив свого бажання їхати до медичного закладу для проходження огляду. Також ОСОБА_1 не було висловлено працівникам поліції своєї незгоди з проведеним результатом огляду. Далі відбувається процедура відібрання пояснень від свідків та складання протоколу.

Зі змісту відеозапису на файлі №3 вбачається, що свідки були присутні на протязі всього часу проведення працівниками поліції огляду, вбачається, як працівник поліції відібрав від свідків пояснення, після чого розпочинає процедуру заповнення протоколу. В ході вказаної процесуальної дії, свідки висловили бажання не чекати на заповнення всіх граф у протоколі, а бути вільними, на що працівник поліції погоджується, та заповнивши частково графи в протоколі, зокрема в частині анкетних даних свідків, після отримання їх підписів у відповідній графі «свідки чи потерпіли», подальше заповнення протоколу проводить без їх участі.

Враховуючи те, що свідки знаходились на протязі всього часу проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місті зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», спостерігали за його проведенням, надали письмові пояснення з викладенням всіх обставин, що відбувались в їх присутності, які повністю відповідають змісту суті правопорушення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, та відповідає й змісту досліджених відеозаписів, будь якого факту не відповідності змісту протоколу фактичним обставинам справи під час апеляційного перегляду не встановлено, тому вказаний факт не є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, діюче законодавство передбачає обов`язок працівників поліції, ознайомити зі змістом протоколу особу, що притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить наявність відповідної графи у протоколі, в той час як аналогічна графа для свідків відсутня, та своїми підписами свідки, фактично, засвідчують свої анкетні дані та підтверджують факт складання протоколу у їх присутності.

Отже, доходжу висновку, що доводи сторони захисту в цій частині не є підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недійсним доказом по справі.

Вважаю, що в результаті перевірки доводів апеляційної скарги захисника не було встановлено порушень, передбачених ст.ст. 256, 266, 130 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 311680 від 28.12.2019 року складено уповноваженою особою, з заповненням всіх необхідних граф та реквізитів, без виправлень та будь-яких помилок, з роз`ясненням ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та ознайомленням останнього зі змістом протоколу, що підтверджується відповідним записом в графі протоколу та підписом останнього (а.п. 1).

З протоколу вбачається, що працівником поліції у водія ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що свідчить підпис водія у відповідній графі протоколу, а з відеозапису вбачається факт відсторонення водій від керування.

Наведені вище відомості повністю узгоджуються зі змістом відеозапису, що міститься на файлі №6, з якого вбачається як працівник поліції зачитує ОСОБА_1 зміст протоколу, надає протокол для підписання, пропонує написати пояснення, роз`яснює приписи ст. 63 Конституції України, ОСОБА_1 відмовляється від дачі пояснень, далі працівник поліції вилучає посвідчення водія та надає останньому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Вбачається, що до матеріалів провадження, окрім іншого, долучено й направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до медичного закладу, яке складене працівником поліції 28.12.2019 року о 05-08 год., в якому містяться відомості про виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння «запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова», та з якого вбачається, що огляд проводився за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», кількісний показник якого, становив 1,01% (проміле) (а.п. 2).

Вважаю, що суддя суду першої інстанції правильно не поклав в основу своїх висновків вказаний доказ по справі, оскільки він не створює жодних правових наслідків для ОСОБА_1 і не підтверджує обставини, які підлягають встановленню судом в цьому провадженні, виходячи з того, що ОСОБА_1 погодився із показником приладу «Drager Alkotest 6820».

Так, згідно з п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Зміст відеозапису та особистий підпис ОСОБА_1 в графі «з результатами згоден» в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про те, що у працівників поліції не було підстав для направлення ОСОБА_1 до відповідного закладу охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 , після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Drager Alkotest 6820», повністю погодився з отриманими результатами, не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.

Отже, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами тесту, й саме тому працівники поліції склали направлення в лікарню на медичний огляд, від кого водій відмовився, не є слушним, оскілки спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи думку сторони захисту про те, що дії ОСОБА_1 належить кваліфікувати як за порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто саме за відмову останнього в проходженні огляду на стан сп`яніння, також спростовуються наведеними вище фактами.

Посилання сторони захисту на те, що в матеріалах провадження відсутні свідоцтво про державну реєстрацію Газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та сертифікат про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки за змістом п. 5 Розділу ІІ Інструкції, вказані документи пред`являються саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, проте матеріали справи не містять ані відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано, ані письмового клопотання щодо витребування вказаних документів.

З наявної у справі роздруківки приладу «Drager Alcotest 6820» на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний прилад пройшов калібрування 30.09.2019 року, а тому він є пригідний до використання, оскільки відповідно до інструкції вищевказаний технічний засіб «Drager Alcotest 6820» повинен проходити калібрування кожний рік.

Вважаю, що вказані обставини свідчать про те, що результати огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6820» стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , можуть бути визнані достовірними, що в свою чергу свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апелянта в частині того, що прилад «Drager Alcotest 6820» досліджує рівень алкоголю у повітрі, а не в крові, як того вимагає Інструкція, доходжу наступного висновку.

Під час забору повітря приладом «Drager Alcotest 6820» та після обробки ним отриманого повітря, на його екрані з`являються цифри, що повідомляють про кількість алкоголю в крові. Кількість алкоголю в крові вимірюється в проміле. Всі свідчення, які вище, ніж 0,2 проміле, повідомляють про алкогольне сп`яніння.

Посилання працівника поліції на порушення права на захист, оскільки ОСОБА_1 не було надано копію акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не є порушенням права на захист, виходячи з того, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом вказаного процесуального документу, про що свідчить його особистий підпис (а.п. 3). Жодних заперечень з цього приводу, ОСОБА_1 не заявлено.

Таким чином, погоджуюсь з правильністю встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, та доходжу висновку про відсутність правових підстав для скасування судового рішення, яким ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду та закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, як про це наголошує захисник в апеляційній скарзі, не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Луцака Артура Олександровича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.03.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло