ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/278/20 Справа № 175/4572/19 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., за участю: захисника Олексієнко Ю.О. діючої в інтересах Моісеєнка О.Б., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

При обставинах встановлених районним судом ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 09 листопада 2019 року близько 20-12 год. на вул. Сурська, 2-а в с. Новоолександрівка Дніпровського району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки «Toyota Camry» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість) і на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник Олексієнко О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову скасувати та винести нову про закриття адміністративної справи щодо останнього за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на невідповідність судового рішення вимогам закону, на її упереджений розгляд з порушенням права особи на захист та справедливий судовий розгляд.

Так, адвокат вказує на те, що суд обмежився лише розглядом письмових матеріалів, проігнорував відео з боді камер поліцейських, не викликав та не допитав жодного свідка, а також не заслухав пояснень самого правопорушника. Поряд із цим, захисник вважає, що суд не надав належної оцінки письмовим поясненням свідків, які не відповідають критеріями допустимості, оскільки не містять суті вчиненого правопорушення та складені формально. Адвокат звертає увагу суду на те, що з наявного у матеріалах провадження відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на момент звернення до нього патрульних не перебував за кермом транспортного засобу. На переконання адвоката, жодні докази у справі не засвідчують обставину керування ОСОБА_1 автомобілем, а тому вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння є незаконними.

В апеляційному суді захисник Олексієнко Ю.О. підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серій ДПР18 № 341571 від 09 листопада 2019 року, в яких працівником поліції зазначені обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Протокол підписаний свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з яких видно, що в їх присутності водій ОСОБА_2 на вимогу працівників поліції пройти огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. (а.с.2,6);

Апеляційний суд вважає вказані докази такими, що підтверджують факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку. Докази є належними, допустимими, достатніми, які доповнюють один одного та відповідають ст. 252 КУпАП, тому місцевий суд обґрунтовано взяв їх до уваги під час прийняття рішення.

Що стосується доводів захисника про не підтвердження матеріалами справи факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 , то апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються наступним.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_2 зазначив, що не був за кермом, тобто взагалі не керував автомобілем.(а.с.1)

В той же час, свідок ОСОБА_5 в письмових поясненнях зазначив, що він 09 листопада 2019 року приблизно о 20 годині 10 хвилин знаходився на пасажирському кріслі автомобіля TOYOTA н.з. НОМЕР_3 , де виїжджаючи з двору по вул. Мостовій 73, побачили дівчину, яка злякалася світла автомобіля та в подальшому повідомила, що її зачепили.(а.с. 3) В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтвердив вказані пояснення та зазначив, що за кермом перебував ОСОБА_2 , але вони почали вживати алкоголь після керування останнім автомобілем, і транспортний засіб потім повинна була забрати мати ОСОБА_2 . Однак апеляційний суд не бере до уваги пояснення свідка, в частині вживання алкоголю ОСОБА_2 після керування автомобілем, оскільки стороною захисту зазначені дані не спростовуються та пояснення свідка в цій частині апеляційний суд вважає такими, що висловлюються з метою уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності, так як свідок є знайомим ОСОБА_2 , оскільки вони разом вживали алкоголь, а також з урахуванням того факту, що після виїзду з двору та інцидентом з ОСОБА_6 пройшло небагато часу, що підтверджується протоколом(а.с.1) та відповіддю з національної поліції (а.с.56). Окрім цього апеляційний суд не бере до уваги пояснення свідка, що автомобіль повинна була забрати мати ОСОБА_2 , оскільки транспортний засіб хоч і знаходився неподалік будинку матері, але в нелюдному місці та осіб які в подальшому могли керувати транспортним засобом під час складання протоколу не виявлено.

У зв`язку з чим, позиція ОСОБА_2 викладена в протоколі, що він не був за кермом спростовується поясненнями свідка ОСОБА_5 наданим в суді апеляційної інстанції та іншими вище викладеними доказами. Отже встановлено, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного спяніння у встановленому законом порядку.

Що стосується посилання захисника про відеозапис, який спростовує факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, так як це спростовується вище зазначеним та відповідно до відповіді департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровської області відео захиснику було надано в листопаді 2019 року, але під час апеляційного перегляду остання його не надала.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_7 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Олексієнко Юлії Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький