Справа № 289/420/20 Головуючий у 1 інстанції Грушко О. П.
Провадження № 33/4823/197/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року.

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп..

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), яке виразилося у керуванні ним 26 лютого 2020 року, близько 17 години 30 хвилин, на 86 км. автодороги Київ-Чоп, автомашиною CHEVROLET AVEO SE69Y, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмові від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не об`єктивно розглянув матеріали справи. Також він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення не містить прізвищ свідків та їх адреси, в судовому засіданні вони не були допитані. Вважає, що місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень та призначив покарання яке не передбачено санкцією інкримінованої статті і припустився помилки, вказавши про керування його автомашиною у стані наркотичного сп`яніння. Звертає увагу, що його не відсторонили від керування транспортним засобом. Вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із матеріалів справи, доводів апеляційної скарги вбачається, що вона не обґрунтована.

Відсутність ОСОБА_1 при розгляді справи місцевим судом не позбавила його можливості надати необхідні докази апеляційному суду, однак він цього не зробив.

Місцевий суд визнав доведеним, що «26 лютого 2020 року, близько 17 години 30 хвилин, на 86 км. автодороги Київ-Чоп, ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET AVEO SE69Y, д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зірниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.»

У відповідності до п. 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В оскаржуваній постанові нема твердження про керування ОСОБА_1 автомашиною в стані наркотичного сп`яніння, а мова йде про порушення ним пункту 2.5 ПДР, яке тягне за собою відповідальність по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: «…відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»

Із переглянутого апеляційним судом відео видно, що працівник поліції неодноразово, в ясній формі пропонував ОСОБА_1 проїхати на освідування до медичного закладу, а він також чітко відмовлявся від цього, після чого було складено протокол.

Факт скоєння правопорушення ОСОБА_1 узгоджується з іншими наявними доказами та підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків із зазначенням їхніх домашніх адрес, прізвищ, імен та по батькові, письмовими поясненнями свідків, які зазначили, що водій відмовився у їх присутності від медичного огляду в лікарні.

Отже порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної постанови, у справі не вбачається.

Дійсно, в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомашиною, але ця обставина не спростовує доведеність його вини, а лише свідчить про не достньо сумлінне ставлення поліцейського до своїх обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяІ. П. Баглай