Провадження № 3/760/7391/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Педенко А.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: проспект Політехнічній, 4, в місті Києві, під час дії на усій території України карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», здійснював продаж полуниці без засобів індивідуального захисту, а саме без маски, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно - протиепідемічних правил та норм, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», Постановою Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року №211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання , ОСОБА_2 , не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В письмових поясненнях викладені в протоколі обставини підтвердив, вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 », згідно яких назва постанови викладена в редакції :

«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2»;

п.2.3 постанови викладено в наступній редакції : заборонити з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3 - Порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, взявши до уваги відсутність шкоди заподіяної інтересам окремих громадян, держави чи суспільства внаслідок вчинення правопорушення, а також враховуючи обставини, які характеризують особу порушника, що останній раніше не піддавався адміністративному стягненню, суд приходить до висновку про застосування відносно ОСОБА_2 , ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до вимог ст.284 п.3 КУпАП провадження в справі закривається в разі оголошення усного зауваження.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 22, ст. 44-3 КУпАП, ст.ст.275-280, 283-287 КУпАП , суддя

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити, оголосивши йому усне зауваження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суду м. Києва.

Суддя: