КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 21 лютого 2020 року про притягнення йогодо адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суддя у постанові, ОСОБА_1 20.01.2020 року о 16 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Рено» н.з. НОМЕР_1 по вул. Соборній в м. Ірпінь, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Дача» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, 20.01.2020 року о 16 год. 10 хв. по вул. Соборній в м. Ірпінь ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,77 ‰.

Тобто своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21.02.2020 року в частині притягнення йогодо адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження в справі в цій частині закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП та положень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, оскільки суд не повно і не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, проігнорував його доводи та клопотання про виклик свідків, надав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

При цьому зазначає, що його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), оскільки він не погодився з результатами огляду проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», однак всупереч вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, поліцейським не було забезпечено проведення його огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Також вказує, що під час проведення його огляду на стан сп`яніння та складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення свідки були відсутні, а наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків повністю ідентичні, викладені на заздалегідь підготовлених бланках та заповнені самим же інспектором поліції, а тому, на переконання апелянта, ці письмові пояснення не можна вважати належним та допустимим доказом.

На думку апелянта, вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, а тому відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП його огляд на стан сп`яніння вважається недійсним, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також звертає увагу, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення була встановлена виключно на даних газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», що не може вважатися допустимим доказом, оскільки його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням інструкції з експлуатації вказаного спеціального технічного засобу, без дотримання строку технічного обслуговування, а саме калібрування пристрою, що має проводитись кожні шість місяців. Крім того, прилад «DragerAlcotest 6810» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки ти виробів медичного призначення та не дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом, а свідоцтво про державну реєстрацію цього приладу втратило чинність ще 10.02.2015 року, тобто даний прилад не може використовуватись поліцейськими при проведенні огляду на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку.

Апелянт вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд безпідставно послався на Наказ Мінекономрозвитку від 13.10.2016 року №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації», оскільки положення цього Наказу суперечать нормативному акту вищої сили, а саме Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння.

Крім цього, апелянт посилається на відсутність в матеріалах справи даних щодо повторності вчинення правопорушення, що є порушенням вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення адміністративних правопорушень та виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильним, підтверджується наявними в матеріалах справі доказами і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою і його вина підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 20.01.2020 року серії ДПР18 №224181 (а.с. 4), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; даними проведеного тесту за допомогою приладу «DragerAlcotest 6810» (а.с. 3), за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,77 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), проведеного в присутності двох свідків, в якому ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного огляду, що засвідчив власним підписом; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8, 9), в яких останні підтвердили результати проведеного тесту на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу; актом вилучення посвідчення водія від 20.01.2020 року (а.с. 6), що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 16), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 6810 №ARАМ-3622, і згідно роздруківки даного приладу (тест №230 від 20.01.2020 року) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с. 3), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 14.06.2019 року.

Згідно листа від 28.07.2020 року Вх.№73383 за підписом т.в.о. заступника начальника Ірпінського відділу поліції ГУНП у Київській області Сірцова Ю. (а.с. 100) та доданих до нього копій сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2007 та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора «Drager» Alcotest 6810 №ARАМ-3622 (а.с. 101-102), міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачи вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 року №1747 і становить один рік, тобто огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції в межах дванадцятимісячного строку, що спростовує твердження апелянта про проведення його огляду з порушенням інструкції з експлуатації вказаного приладу, без дотримання строку його технічного обслуговування, а саме калібрування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його огляд на стан сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, у зв`язку з чим показання цього приладу не можуть вважатися належним доказом, так як газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився його огляд, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6810» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і доводи ОСОБА_1 про порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с. 16), огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків і ОСОБА_1 погодився з результатами проведеного тесту, що засвідчив своїм підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5).

Тобто, дані вказаного відеозапису повністю підтверджують обставини зазначені працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовують твердження апелянта, що після проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», він не погодився з його результатами, а також відсутність свідків під час цього огляду.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи даних щодо повторності вчиненого правопорушення є необґрунтованим, оскільки за приписами п.5 Розділу VІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року) відповідна довідка, в якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення долучається до протоколу лише у разі встановлення повторності правопорушення.

За наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Ірпінського міського суду Київської області від 21.02.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 21 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/1300/2020 Категорія: ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП

Справа №367/714/20

Головуючий у І інстанції - Кафтанов В.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.