ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 Справа №607/29382/19

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши матеріали, що надійшли із Управління патрульної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2019 року із Управління патрульної поліції в Тернопільській області до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №260502 від 15 грудня 2019 року, гр. ОСОБА_1 15 грудня 2019 року о 06 год. 20 хв. по вул. Довженка, 42, в м. Тернополі керував автомобілем марки «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 № ARHJ-0251 (повірка дійсна до 30.10.2020 року) в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На табло приладу висвітлило результат 0,76 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та додатково пояснив, що працівники поліції зупинили його без законних на те підстав, оскільки до будь-якого ДТП його транспортний засіб причетний не був та належних доказів цього працівниками поліції до справи не долучено.

Суд дослідивши та оцінивши всі докази в сукупності, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду оглянуто оптичний диск, на якому знаходиться відео з відеореєстратора та нагрудної камери патрульних поліції, з якого вбачається, що 15 грудня 2019 року близько 06 год. 20 хв. по вул. Довженка, 42, в м. Тернополі автомобіль марки «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції. Після цього патрульний поліції повідомив ОСОБА_1 , що причиною зупинки є наявність орієнтування про те, що вказаний вище транспортний засіб можливо причетний до ДТП.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про Національну поліцію» одним із превентивних заходів, який може застосувати поліція є зупинення транспортного засобу.

Пунктом 3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

В даному випадку вбачається, що працівник поліції підставу для зупинки транспортного засобу «BMW 318», номерний знак НОМЕР_1 мотивував наявністю орієнтування про причетність водія до вчинення дорожньо-транспортної пригоди .

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості встановити правомірність зупинки ОСОБА_1 , оскільки у наданих суду доказах та відеозаписі з місця зупинки відсутня будь-яка інформації, яка б свідчила про причетність транспортного засобу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до ДТП.

Посилання інспектора на відеозаписі на причину зупинки передбачену п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» як причетність до вчинення ДТП, суд оцінює критично, адже доказування не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях чи доводах, нічим не підтверджених. Так, на місці зупинки інспектор не надав доказів дійсності такої ДТП, надходження орієнтування саме на автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Такі докази також відсутні в матеріалах справи. Причина зупинки автомобіля в рапорті інспектора зазначена, як причетність транспортного засобу до ДТП, детальний опис якого відсутній.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Вказана норма закону відображає сформульовану Європейським судом з прав людини у своїх справах («Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України»,«Яременко проти України») доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree).

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Відсутність доказів, які підтверджують законність підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, тягне за собою визнання недопустимими інших доказів, які були зібранні після зупинки вказаного транспортного засобу.

Крім того в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 15 грудня 2019 року згідно яких останні були присутні під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 № ARHJ-0251, за результатами якого показник вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 0,76 ‰.

На неодноразові виклик суду, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, а відтак їх письмові пояснення без їх допиту в судовому засіданні є неналежними доказами.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі №560/751/17.

Зазначене свідчить, що надані суду докази на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №260502 від 15 грудня 2019 року, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 15 грудня 2019 року, рапорт поліцейського роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області Пелих Д. від 15 грудня 2019 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тестування на алкоголь від 15 грудня 2019 року, відеофайли з відеореєстратора та нагрудної камери працівника поліції, які містяться на оптичному диску, є недопустимими.

Таким чином, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту причетності ОСОБА_1 до ДТП, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України "Про національну поліцію", якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

У зв`язку з вказаним суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.130, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяР. М. Грицак