Справа № 751/5204/20 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н.В.
Провадження № 33/4823/351/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року місто Чернігів

Суддя Чернігівського апеляційного суду Акуленко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.08.2020 року о 21 год. 31 хв. в м. Чернігові по вул. Київське шосе, керував транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 565 від 08.08.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою матеріали справи повернути до УПП ГУ НП у Чернігівській області для належного оформлення.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст.ст. 7,8, ч. 1 ст. 130, 245, 256, 276, 278, 280, 283 КУпАП.

Посилаючись на правову позицію Конституційного суду України щодо закону, який вносить зміни в інший закон, та втрачає свою силу після набрання ним чинності, та зважаючи на законодавчі зміни, які відбувались в редакції статті 130 КУпАП, починаючи з 01.07.2020 року дана стаття в старій редакції не поновлювалась, тобто, з цього часу вона існує в редакції закону № 2617-VIII, яка унеможливлює притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП, суть правопорушення, зазначена в протоколі, не відповідає диспозиції, визначеній ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу 08.08.2020 року та на час винесення оскаржуваної постанови 14.09.2020 року, викладена в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 08.08.2020 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 565 від 08.08.2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; рапортом працівника поліції, зі змісту якого вбачається, що 08.08.2020 року о 21 год. 31 хв. в м. Чернігові по вул. Київське шосе, 1 б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наведені вище докази, а також розпискою від 08.08.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів апелянта про скасування постанови суду у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

01.07. 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з адміністративної до кримінальної відповідальності.

В силу ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Не можна засудити особу за злочин, який на час вчинення визнавався як правопорушення.

Згідно положень, які містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначенні положення кореспондуються зі змістом частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, у даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили дії, передбачені у статті 130 КУпАП, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та Закону України №321-ІХ від 03.12.2019 року були декриміналізовані Законом №720-ІХ від 17.06.2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом після вживання алкоголю.

Інші доводи апелянта не спростовують вини ОСОБА_1 та не є підставами для звільнення його від адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на вищевикладене, підстави для скасування постанови місцевого суду та направлення матеріалів справи на доопрацювання,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко