ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 05 листопада 2019 року, приблизно о 22 год. 05 хв., ОСОБА_1 , в районі будинку № 88 по пр-ту Гагаріна в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_1 , ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що він в судовому засіданні участі не приймав, а з оскаржуваною постановою ознайомився лише 27 лютого 2020 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що під час зупинки його автомобіля поліцейськими, він був абсолютно тверезий, вказує, що є інвалідом 3-ої групи по цукровому діабету, а тому за станом здоров`я не міг вживати будь-яких наркотичних засобів.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів неупередженість дій працівників поліції.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків не зазначено від якого саме огляду на стан сп`яніння він відмовлявся, на місці зупинки чи в медичному закладі, а невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його як водія права на захист, адже обвинувачення є незрозумілим.

Вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про упередженість працівників поліції та ставить під сумнів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зазначає, що судом було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, жодних повісток про дату та час судового засідання на свою адресу ОСОБА_1 не отримував, також в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про отримання судових повісток, так само як відсутнє повідомлення про те, що повістка повернута до суду у зв`язку з відмовою її прийняття, що свідчить про те, що судом першої інстанції не перевірена поважність причини неявки до суду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушено його процесуальні права, зокрема право на захист.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Тесля А.М. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , яка зводиться до того, що він в судовому засіданні участі не приймав, а з оскаржуваною постановою ознайомився лише 27 лютого 2020 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: - відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 136115; - поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснювали, що 05.11.2019 о 22 год. 05 хв. ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; рапортом інспектора патрульної поліції від 05.11.2019 року, з якого слідує що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка не відповідає дійсності, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння, на що останній відмовився в присутності двох свідків, що і стало підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він жодного разу не викликався до суду з приводу розгляду даної справи, про дату, час та місце її розгляду не повідомлявся належним чином, чим було порушено його права на справедливий судовий розгляд та на захист, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків не зазначено від якого саме огляду на стан сп`яніння він відмовлявся, на місці зупинки чи в медичному закладі, а невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє його як водія права на захист, адже обвинувачення є незрозумілим, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , інші зібрані у справі докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, зокрема письмові покази свідків не суперечать змісту протоколу, ознаки сп`яніння зазначені в такому протоколі, зафіксовані в рапорті поліцейського, а тому наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , не викликають у апеляційного суду сумнівів. Зібрані у справі докази оцінені судом відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, крім того, в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 від 05.11.2019 року про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом доби(а.с. 5).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог закону, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як слідує із приписів вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків і тільки у разі незгоди на проведення такого огляду або незгоди з його результатом, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Інструкції, у зв`язку з чим направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров`я.

Окрім цього, Порядок та Інструкція не містять положень про обов`язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння у разі відмови водія від його проходження.

Посилання апеляційної скарги на те, що під час зупинки його автомобіля поліцейськими, він був абсолютно тверезий, вказує, що є інвалідом 3-ої групи по цукровому діабету, а тому за станом здоров`я не міг вживати будь-яких наркотичних засобів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування автомобілем у стані сп`яніння, крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості виконати свій обов`язок як водія, передбачений п. 2.5 ПДР та пройти такий медичний огляд на вимогу поліцейських і таким чином спростувати підозри поліцейських щодо його можливого перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун