Справа 350/279/20
Номер провадження 3/350/147/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли від Рожнятівського відділення поліції ГУНПУ в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054050 від 09 лютого 2020 року, вказаного дня, приблизно о 00 годині 20 хвилин, у селі Лоп`янка, по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 09.02.2020 рухався по вул. Шевченка у с. Лоп`янка, де його зупинили працівники поліції, назвавши причиною зупинки неосвітлений задній державний номерний знак. На вимогу інспектора поліції передав посвідчення водія. В результаті спілкування інспектор сказав, що запідозрив у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього, між ним і працівниками поліції розпочалась бесіда, яка полягала у запитаннях-відповідях неконкретного , а скоріше жартівливого характеру. Зокрема поліцейський запитував : «Можете тест пройти, чи не хочете?», «Ти будеш тест проходити, Петро, га?!», «Петро, ти будеш тест проходити? Дивись, тобі треба буде подути в трубочку». Такі питання поліцейського не були не чіткою вимогою пройти тест для визначення стану алкогольного сп`яніння, а жартівливими питання, на які він також відповідав у жартівливій формі, зокрема: «та може краще без тесту?» «може, як то кажуть, ліпше без нього?». У зв`язку з цим, стверджує, що від вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, оскільки такої вимоги не було, а якби була, то хотів би пройти такий тест у встановленому законом порядку, тобто на місці зупинки або в медичному закладі. Крім цього стверджує, що поліцейські почали заповнювати деякі частини протоколу ще до того, як йому нібито було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Його ніхто не ознайомив із правами та обов`язками, а також не було вручено копії складеного протоколу. Він транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся. тому просить суд не притягувати його до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 дав показання про те, що 09.02.2020 приблизно о 00:45, йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив прийти до місця, де його зупинили працівники патрульної поліції. Підійшовши, представився працівникам поліції, і побачив як інший свідок розписувалася у протоколі, який був частково заповненим. Після цього почув у сторону ОСОБА_1 наступну фразу: «Відмовляєшся від тесту? Відмовляєшся?». Після цього інспектор йому сказав: «Дивись, ми його зупинили, а він тест нам не хоче проходити». Стверджує, що не чув, щоб поліцейський ставив вимогу ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Також він не бачив, чи зупиняли працівники поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він підійшов за проханням самого ОСОБА_1 , коли вже заповнювались якісь документи. Інспектор, який складав протокол, дав йому розписатись у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був готовий, тобто заповненим. Підписуючи акт він помітив, що не всі графи в ньому заповнені, і тільки після зробленого зауваження, патрульний вніс запис у цей акт зазначивши, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Він не бачив чи вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення

ОСОБА_1 , яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №054050 від 09 лютого 2020 року, як свідок незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання не прибула. Згідно повідомлення Укрпошти, за адресою вказаною в протоколі дана особа не проживає. Оскільки особою, що направила матеріали на розгляд, явку даного свідка в судове засідання забезпечено не було, а відсутність даних про фактичне місце проживання особи, яка вказана свідком правопорушення унеможливлює її виклик, приходжу до переконання про необхідність розгляду справи без допиту ОСОБА_3 .

Вислухавши особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідка, вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.245 КУпАП крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст.280 КУпА орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП Україниє особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 2 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських передбачено обов`язок поліцейського у відносинах із населенням висловлювати вимоги чи зауваження, що стосуються особи, у ввічливій та переконливій формі.

Як стверджує у своїх поясненнях ОСОБА_1 , працівники поліції не вимагали у нього пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

На відео, яке міститься на багатофункціональному цифровому відеодиску, що долучений до матеріалів справи (а.с.2) зафіксовано розмову поліцейських з ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

На відеозаписі , на 00:53-00:57 хвилинах запису зафіксоване наступне питання працівника поліції адресоване ОСОБА_1 : «Ти будеш тест проходити, Петро? Драгер! Га?»

На відеозаписі , на 00:14-00:23 хвилина запису зафіксована наступна фраза працівника поліції в сторону ОСОБА_1 : «Ти будеш тест проходити? Дивися який Драгер є! Тобі треба буде в таку трубочку дути! Не хоч проходити тест? В лікарню можеш поїхати».

На відеозаписі № , на 01:58-02:11 хвилинах запису зафіксований діалог між ОСОБА_1 і працівником поліції, з якого вбачається, що поліцейський говорить: «Можете пройти тест …не хочете?»;

ОСОБА_1 «та може не треба?»;

Поліцейський: «та треба, як не треба»;

ОСОБА_1 «ліпше, як то кажуть, без нього (посміхається)», Поліцейський: «Без тесту ліпше? А чого? Та ліпше з тестом».

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 та відеофайли, що містяться на цифровому відеодиску, приходжу до переконання, що працівником патрульної поліції не було чітко, однозначно, а також переконливо та в імперативній формі пред`явлено вимогу до водія ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а за відсутності такої вимоги, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Крім цього, аналізуючи відеозаписи є підстави стверджувати, що працівник поліції, не вимагаючи у ОСОБА_1 пройти огляд ( п.2.5 ПДР) та, отримавши абсолютно сумнівну відмову від проходження огляду, відразу перериває відеофіксацію правопорушення, що є порушенням Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» якою передбачено, що фіксація правопорушення повинна вестися від початку і до кінця, тобто від зупинки транспортного засобу і до вручення протоколу правопорушнику.

Що стосується свідків, а саме їхньої участі в процесі складання протоколу, слід відмітити наступне:

На відеозаписі № , на 01:58-02:11 хвилинах запису зафіксовано пояснення свідка ОСОБА_3 про свої особисті дані, які поліцейський заносить до протоколу, після чого свідок розписується. Тобто, даний свідок не була належним чином ознайомлена із змістом протоколу, а формально підписала протокол.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні вказав, про те, що не був присутній під час зупинки транспортного засобу, а також, що не чув вимоги поліцейського до водія ОСОБА_1 пройти огляд, то такі пояснення повністю відповідають даним, що зафіксовані на відеофайлах.

Крім того, у п. 2.5. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення зазначено, що особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами i обов`язками, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі.

Відповідно до п. 2.8. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках. Другий примірник протоколу під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши пояснення особи стосовно якої складно протокол, а також інші матеріали справи, вважаю аргументи ОСОБА_1 про те, що його не ознайомлено із правами та обов`язками, а також те, що йому не було вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, є не спростованими, а тому працівники поліції не дотримались вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, аналіз вищенаведених доказів дає підстави стверджувати про недотримання працівником поліції приписів нормативно-правових актів під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За змістом ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до п.1 ст. 247 КпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотним порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 256, 266 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ставлять під сумнів правильність та законність його складання.

За наведених вище обставин, а також, беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: