Справа № 357/7363/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2020 року

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ТОР БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: в матеріалах справи відсутній, до адміністративної відповідальності згідно довідки з БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП притягувався 18 жовтня 2019 року Суворовським районним судом м. Одеси визнано винним,

за ст.130 ч.2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з ТОР БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області ДПП надійшов адміністративний матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.2 КУпАП, обгрунтоване наступним.

18 липня 2020 року о 18 год. 50 хв. в м. Біла Церква по вул. Кн.Володимира 11, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «CHEVROLET TACUMA» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.2 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.268 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду справи.

Крім того, при розгляді справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, при вирішені питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що останній не подавав до суду жодних клопотань про витребування доказів, виклик свідків з викладенням своїх міркувань щодо законності складеного відносно нього протоколу. Таких відомостей немає і в документах, доданих до протоколу.

Тому неявку ОСОБА_1 в судове засідання суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути від відповідальності за вчинене.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вбачає у діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, з наступних підстав.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений повноважною особою і повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Згідно вимог ст.14 ЗУ "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст.53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з ч.2 ст.130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 та п.6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби), або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом не встановлені обставини, які пом`якшують відповідальність правопорушника.

До обставин, що обтяжують відповідальність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд визнає вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , повторно протягом року, передбачене ст.130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд враховує положення п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, в якому сказано, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №150806 від 18 липня 2020 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET TACUMA» д.н.з. НОМЕР_1 допустив порушення вимог ПДР України, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не є власником вищевказаного транспортного засобу, та у разі застосування додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу будуть порушені майнові права інших осіб та положення чинного законодавства щодо обсягу прав власників, що є неприпустимим.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не має посвідчення на право керування транспортними засобами, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №150806 від 18 липня 2020 року посвідчення водія не отримував, а тому і позбавити його цього права неможливо, що прямо передбачене Постановою Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Таким чином, особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, не мала посвідчення водія, а тому суддя вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню лише у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять тисяч чотириста грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Крім того, відповідно до положень ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 40-1, 130, 251, 252, 256, 266, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.2 ст.130 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять тисяч чотириста грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі чотириста двадцять грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І.Д. Дубановська