Справа № 165/1498/20 Провадження №33/802/606/20 Головуючий у 1 інстанції:Ушаков М. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.,

з участю секретаря судового засідання Старенько Л.М.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шостака В.В.,

захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Андрейчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шостака Віктора Васильовича на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29 липня2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 травня 2020 року о 23:30 годині по проспекту Дружби в місті Нововолинську керував автомобілем марки "Ауді 100", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шостака В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства. Вказує на те, що рішення суду першої інстанції є надуманим, так як інших доказів крім протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису патрульної камери в справі не наведено. В постанові суду немає посилань на пояснення ОСОБА_1 , щодо обставин інкримінованого йому правопорушення та пояснень свідків, працівників поліції. В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 описано, ознаки по яким працівники поліції встановили факт алкогольного сп`яніння порушення мови, поведінка не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, однак як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 перебував у закритому автомобілі, в якому тільки приспущено скло дверей водія, мова не порушена, тому не встановлено, що його поведінка не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказано, що він від підпису відмовився, але з відеозапису встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 взагалі не вручався. Таким чином, зазначений протокол не є беззаперечним доказом і підлягав перевірці іншими доказами, що судом першої інстанції зроблено не було. Судом першої інстанції також не було заслухано пояснення ОСОБА_1 де він повідомив, що після сказаної події зателефонувавши на 102 прибув до лікарні де фактично в присутності працівників поліції в тому числі і ОСОБА_2 пройшов освідування на вживання алкоголю, де було встановлено що він тверезий.

Вказує на те, що 01.07.2020 року вступив в дію Закон України і дію статті 130 КпАП України відмінено, а тому суд не міг розглядати та призначити покарання за вказаною статтею. Також вказує на те, що ОСОБА_1 жодних повісток про виклик до суду не отримував. ОСОБА_1 з`явився сам до суду щоб з`ясувати на коли була призначена справа і сказати про те що укладений договір з адвокатом. Але суддя до уваги це не взяв і виніс рішення по справі у спрощеному порядку. При цьому копію постанови ОСОБА_1 ніхто не вручав, а в судовому засіданні оскаржувана постанова не проголошувалася, а тільки надали реквізити про сплату штрафу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисників Шостака В.В. та ОСОБА_3 , які підтримали останню з мотивів, викладених в ній, та просили її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався у повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 281020 від 18.05.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Дана постанова є чинною (а.с. 4).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №229633 від 18.05.2020 року, 18.05.2020 року о 23:30 годині по проспекту Дружби в місті Нововолинську ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Ауді 100", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Дана обставина підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який своїм підписом підтвердив, що ОСОБА_1 відмовився у встановлений законом порядок пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів, а також відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі охорони здоров`я (а.с.3).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів стверджується відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - алкотестеру Драгер у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2).

Згідно відеозапису із бодікамер поліцейський від 18.05.2020 року вбачається спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 , в ході якого порушник відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціальних технічних засобів алкотестеру «Драгер», а також відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку (а.с.5 робоча копія диску із бодікамери).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

В ході розгляду справи апеляційним судом в порядку відеоконференцзв`язку було допитано в якості свідка працівника поліції ОСОБА_6 , який підтвердив факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України. Пояснив, що після зупинки транспортного засобу за кермом якого перебував ОСОБА_1 , останньому було запропоновано надати документи для перевірки, після чого було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів алкотестеру Драгер в присутності двох свідків, а в подальшому - медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, на що отримали відмову. Від отримання протоколу ОСОБА_1 відмовився, вів себе агресивно та категорично.

Також було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка вказала на те, що дійсно працівниками поліції було зупинено транспортний засіб за кермом якого перебував ОСОБА_1 , а вона як пасажир - на задньому сидінні. З авто ОСОБА_1 не виходив, оскільки думав, що його затримають, оскільки озвучили підозру у вчиненні ним кримінального злочину.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 вказав, що до нього зателефонував ОСОБА_1 . Коли він прийшов, то побачив біля авто ОСОБА_1 три автомобілі працівників поліції. Коли останні залишили місце пригоди, він разом з ОСОБА_1 поїхали до лікарні для проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння і алкотестер показав що ОСОБА_1 тверезий.

Також було допитано в якості свідка ОСОБА_9 , яка працює лікарем терапевтом у лікарні в яку звернувся ОСОБА_1 для проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння. Пояснила, що за її проханням медсестрою ОСОБА_1 було надано алкотестер, який показав що ОСОБА_1 тверезий. В той час ніяких працівників поліції біля ОСОБА_1 не було, оскільки проводилося освідування іншої особи.

На неодноразові виклики суду апеляційної інстанції в судові засідання в якості свідків не з`являлися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_1 та його захисник Шостак В.В. не наполягали на повторному виклику їх до суду, а тому апеляційний суд бере до уваги їхні письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.

Крім цього, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції (стан сп`яніння) та оформлення результатів такого огляду, здійснюється відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858.

Зазначеною інструкцією детально визначено порядок проведення огляду, осіб які його мають здійснювати та регламентовано всю іншу процедуру даного огляду.

Зазначеною інструкцією не передбачено можливості після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в спеціальному медичному закладі, повторне звернення до медичного закладу з вимогою повторного огляду.

Крім того, правопорушником не доведено факт того, що повторний огляд він проходив в присутності працівників поліції, що підтверджено допитаною в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна. Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності із 01.07.2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КпАП України була посилена, ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку. Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а посилена, тому відсутні підстави для застосування положень п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

У відповідності до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01.07.2020 року. Особи, які вчинили такі правопорушення до 01.07.2020 року, у відповідності до ч.1 ст.8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01.07.2020 року.

На думку суду Закон України від 17.06.2020 № 720-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» жодним чином не впливає на вирішення питання про відповідальність ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Так, цим законом внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 2861. Між тим, правовий статус ОСОБА_1 у зв`язку із набранням чинності Законом України від 17.06.2020 року № 720-XI не змінився, оскільки він до набрання чинності цим законом підлягав відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України в редакції статті, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КпАП України, а після набрання чинності цим Законом була відновлена дія того закону у тій же самій його редакції, за яким ОСОБА_1 притягується до відповідальності.

Таким чином зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КпАП України, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01.07.2020 року, що вказує на відсутність підстав для закриття адміністративної справи щодо ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Беручи до уваги вище наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КпАП України, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Шостака Віктора Васильовича залишити без задоволення.

Постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук