П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 ,

захисника іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди

- адвоката Шутого Є.А.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій міститься клопотання про поновлення строку на постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) грн.

За постановою суду визнано доведеним те, що 18.12.2019, о 10 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Київ, на вул. Лаврська, 15, після зупинки відчинив двері транспортного засобу, чим спричинив перешкоду транспортному засобу "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , (водій ОСОБА_2 ), який рухався в попутному напрямку, в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі першочергово поставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, що пропущений з поважних причин, що ж стосується апеляційних вимог, то ОСОБА_1 просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2020 та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з урахуванням всіх обставин ДТП.

Мотивуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що розгляд справи відбувся всупереч діючого законодавства та з порушенням його прав, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на подане ним 04.03.2020 клопотання про перенесення розгляду у справі за станом здоров`я, а постанову суду він отримав лише 20.07.2020.

Окрім цього, він - ОСОБА_1 21.04.2020 направив до суду заяву про відсутність складу адміністративного правопорушення в своїх діях та клопотання про визнання недійсним протокол патрульної поліції про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 078664 від 18.12.2019, які судом розглянуто не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити, як клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення ОСОБА_2 та в його інтересах адвоката Шутого Є.А., які просили відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та заперечували проти задоволення апеляційних вимог, пояснення спеціалістів - експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Григор`єва О.І. та ОСОБА_3 щодо механізму та обставин ДТП, перевіривши матеріали справи та інші дані, які надійшли до суду апеляційної інстанції, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, слід дійти наступного висновку.

Як указують приписи ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

З матеріалів справи випливає, що провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , надійшло до суду першої інстанції 22.01.2020 (а.с. 6, 7).

Справа була призначена до розгляду на 04.03.2020, про що повідомлялися ОСОБА_1 та інший учасник ДТП - ОСОБА_2 (а.с. 8, 9).

Доводи ОСОБА_1 про те, що він заявив клопотання про перенесення розгляду справи, а тому вважає порушенням своїх прав щодо ухвалення постанови у його відсутність - не є переконливими, оскільки за призначенням судового розгляду на 08 год. 45 хв. 04.03.2020 його клопотання надійшло в означений день до головуючого судді лише о 19 год. 28 хв. (а.с. 13).

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про направлення ОСОБА_1 копії постанови від 04.03.2020 щодо нього на виконання вимог ст. 285 КУпАП.

Як далі видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи необізнаним щодо закінчення розгляду справи, звертався до суду з заявою щодо обставин ДТП, яка надійшла - 27.04.2020 (а.с. 14-24).

Надалі, як повідомив ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, з 15.06.2020 по 06.07.2020 він знаходився на самоізоляції за вказівкою сімейного лікаря у зв?язку з підозрою наявності у нього та членів його родини коронавірусної інфекції COVID-19, і лише 06.07.2020 ним було отримано інформацію про результати аналізу молекулярно-генетичного дослідження № 044518 від 05.07.2020 (а.с. 58).

Згідно оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, доступ до приміщення місцевого суду був обмежений у зв`язку з виявленням у співробітників Печерського районного суду м. Києва коронавірусної інфекції COVID-19 та проведенням дезінфікуючих та профілактичних заходів у суді (а.с. 57).

Оскільки ОСОБА_1 копію оскаржуваного рішення отримав 20.07.2020 (а.с. 25) і в десятиденний строк, а саме 30.07.2020 (а.с. 27-46) подав апеляційну скаргу, та з урахуванням дії Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", якою установлений карантин на всій території України, - можна погодитися з його проханням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2020, у тому числі з метою відновлення права ОСОБА_1 на участь у провадженні у справі щодо нього за наведених вище даних.

Суд першої та апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним п. 15.13 Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 078664 від 18.12.2019, водій ОСОБА_1 в той же день, о 10 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Київ, на вул. Лаврська, 15, після зупинки відчинив двері транспортного засобу, чим спричинив перешкоду транспортному засобу "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку.

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).

Досліджуваний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме - інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 1 УПП в м. Київ ДПП України старшим лейтенантом поліції Биковець О.А.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди в суді апеляційної інстанції не заперечували, як наявності події ДТП за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, так і правильності відображення в схемі ДТП місця розташування транспортних засобів після ДТП, а також наявність механічних пошкоджень транспортних засобів та їх локалізацію.

Схема ДТП підписана її учасниками без будь-яких застережень (а.с. 3).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він 18.12.2019, о 10 год. 55 год., перебував біля відкритої двері водія автомобіля марки "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , яке було у нерухомому стані перед закритим шлагбаумом за адресою м. Київ, вул. Лаврська 15, корпус 71.

Наполягав, що він не виходив з свого автомобіля і не сідав в нього, а саме стояв біля відкритих водійських дверей та вів розмову з охороною щодо можливого проїзду на територію комплексу "Лавра".

З лівого боку від нього- ОСОБА_1 та відповідно з лівого боку автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , на відстані приблизно 0,3-0,4 метри від відкритих дверей його автомобіля та навпроти закритого шлагбауму на зустрічній смузі руху по вул. Ближньопечерна, фактично паралельно і трохи позаду, зупинився автомобіль "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Раптом охоронець відкрив частину шлагбауму для автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , який почав рухатися по діагональній траєкторії, намагаючись проїхати між запаркованим його- ОСОБА_1 автомобілем "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 ,та частиною шлагбауму, яка була закрита - у отвір відкритої частини шлагбауму.

При цьому, водій автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не розрахував відстань до його- ОСОБА_1 автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив зіткнення правими задніми дверцятами свого автомобіля та кромкою лівих передніх дверей його- ОСОБА_1 автомобіля, яке перебувало у нерухомому стані.

На запитання суду він- ОСОБА_1 відповів, що дійсно виходив з автомобіля і надавав милостиню особам, які перебували за шлагбаумом та спілкувався з охоронцями, які узгоджуються з його письмовими поясненнями від 18.12.2019 щодо яких він за досліджуваних подій, зупинивши автомобіль перед шлагбаумом, виходив з автомобіля і спілкувався з охороною з метою отримання дозволу на проїзд до Лаври і повернувся до свого автомобіля, коли біля нього на відстані в 1.5 м. в одному з ним напрямку, але в зустрічній смузі, вже стояв автомобіль "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 .

Він- ОСОБА_1 відкрив двері на безпечну відстань для того щоб сісти в автомобіль і до автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , залишалося ще 0,5 м., коли його водій розпочав рух в сторону його автомобіля по діагоналі щоб проїхати між ним та шлагбаумом внаслідок чого і відбулося зіткнення (а.с. 4).

Отже, механізм ДТП в поясненнях ОСОБА_1 різниться.

Водночас, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не зміг пояснити того, як він, стоячи протягом певного часу під час спілкування з охоронцем перед відчиненими дверима автомобіля 18.12.2019, коли в салоні автомобіля знаходилася його дружина і дитина, і фактично перебуваючи першим в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 - не отримав тілесних ушкоджень за механічними пошкодженнями лівих дверцят спереду свого автомобіля (а.с. 3 зв.), як і того, що його зачепили дверцята автомобіля, до яких була прикладена сила в зворотному від його місця перебування напрямку.

Як пояснив суду апеляційної інстанції інший учасник ДТП - ОСОБА_2 , він 18.12.2019 при в`їзді на територію Києво-Печерської Лаври зупинився зліва від автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв перед шлагбаумом з увімкненими вогнями аварійної зупинки, при цьому водія в автомобілі дійсно не було.

Він- ОСОБА_2 підійшов до охоронця, який його повідомив, що дозволить проїзд, відкривши шлагбаум, а ОСОБА_1 - ні.

Коли йому- ОСОБА_2 дозволили проїзд і відкрили шлагбаум водій автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 підійшов до свого автомобіля і у той час, як тільки він- ОСОБА_2 розпочав рух, ОСОБА_1 відкрив передні ліві двері свого автомобіля, в результаті чого і сталося зіткнення транспортних засобів.

Вважає, що ОСОБА_1 навмисно відкрив двері свого автомобіля.

Такі ж пояснення ОСОБА_2 надав і суду першої інстанції, з яких також видно, що ОСОБА_1 фактично відкрив дверцята, коли він- ОСОБА_2 уже рухався у транспортному засобі (а.с. 11).

У суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона з чоловіком і дитиною приїхали до комплексу "Лавра" на автомобілі "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , та зупинилися перед посередині частини закритого шлагбаума у своєму напрямку.

Чоловік- ОСОБА_1 пішов до охорони, де перебував біля 5-10 хвилин.

Чи зачиняв він двері автомобіля - вона не пам?ятає.

Вважає, що чоловік стояв біля відкритих дверей автомобіля і вів переговори з охороною, тоді автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 - не було, а потім він під?їхав фактично зліва від них на зустрічну полосу.

В момент ДТП вона перебувала на задньому сидінні разом з дитиною, яка, у свою чергу, сиділа у дитячому кріслі за водієм, яку вона годувала.

Двері автомобіля під час ДТП були відкриті.

Автомобіль "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 рухався по діагональній траєкторії, намагаючись проїхати між запаркованим автомобілем "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , та частиною шлагбауму зустрічної смуги руху, яка була закрита, у отвір відкритої частини шлагбауму.

У відповідь на запит Київського апеляційного суду від 02.10.2020 Митрополит Вишгородський і Чорнобильський намісник Свято Успенської Києво-Печерської Лаври від 15.10.2020 № 231/5 повідомив, що Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра не має можливості надати інформацію щодо охоронців на прохідній Лаври 18.12.2019, а також не може надати відеозапис з камер відеоспостереження за 18.12.2019 у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день пройшов значний період часу і зазначена інформація не збереглася. Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра не проводить архівування інформації з камер відеоспостереження із-за її значного обсягу, а наступні записи пишуться поверх попередніх (а.с. 101).

Між тим, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.10.2020, адвокат Шутий Є.А. в інтересах ОСОБА_2 надав отримані в порядку ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" пояснення охоронців "Козачої сотні" Києво-Печерської лаври, які того дня були свідками ДТП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В письмових поясненнях від 21.10.2020 ОСОБА_8 зазначив, що працює на посаді старшого зміни охорони "Козачої сотні" Києво-Печерської лаври з 2009 року.

До його посадових обов`язків входить забезпечення громадського порядку на території Києво-Печерської лаври та керівництво охоронцями, які заступають на зміну.

18.12.2019, близько 10.30-11.00 год., він- ОСОБА_8 знаходився у приміщенні охорони за адресою: вул. Лаврська, 15, м. Київ.

У приміщенні також перебував охоронець на ім`я ОСОБА_2 .

Близько 10.35-10.45 год. до приміщення охорони під`їхав автомобіль марки "Ніссан" та зупинився перед шлагбаумом на в`їзді на територію Києво-Печерської лаври на відстані 4- 5 метрів.

З автомобіля "Ніссан" вийшов чоловік та звернувся до охоронця, щоб той відкрив шлагбаум для проїзду на територію Лаври .

Проте, оскільки на автомобіль марки "Ніссан" ніхто не замовляв перепустку, охоронець ОСОБА_2 відмовився відкрити шлагбаум для проїзду цього автомобіля.

Унаслідок цього між ОСОБА_2 та водієм автомобіля марки "Ніссан" виникла словесна суперечка.

Після чого водій перейшов на протилежний від будинку охорони бік дороги для того, щоб подати милостиню нужденним.

У цей час до будинку охорони під`їхав автомобіль маки "Део Ланос" та став поруч з автомобілем марки "Ніссан".

З нього вийшов водій та звернувся до охоронця, щоб той відчинив шлагбаум для проїзду, надавши перепустку.

Охоронець ОСОБА_2 погодився відчинити шлагбаум, оскільки у водія автомобіля маки "Део Ланос" були відповідні дозвільні документи для проїзду.

Водій "Део Ланос" повернувся до свого автомобіля.

У цей час водій автомобіля марки "Ніссан" перейшов дорогу та підійшов до свого авто.

Охоронець відчинив правий шлагбаум для проїзду автомобіля марки "Део Ланос" і той почав рух.

У цей час, намагаючись сісти до автомобіля, водій автомобіля марки "Ніссан" відчинив дверцята для водія свого автомобіля у зв?язку з чим і відбулося зіткнення двох автомобілів.

Унаслідок зіткнення автомобіль маки "Део Ланос" дістав пошкодження правих задніх дверей, а автомобіль марки "Ніссан" - пошкодження дверей водія.

Він- ОСОБА_8 особисто не знайомий з ОСОБА_2 чи ОСОБА_10 .

В автомобілі "Нісан" знаходилась жінка, де вона розташовувалася в автомобілі він- ОСОБА_8 вже не пам`ятає.

Двері автомобіля "Нісан" були зачинені, після того як його покинув водій, а сам автомобіль стояв на аварійній сигналізації.

Приблизна відстань між автомобілями у момент початку руху автомобіля марки "Део Ланос" була 50-70 см.

Автомобіль марки "Део Ланос" рухався повільно майже паралельно з невеликим кутом вправо до автомобіля "Ніссан", а відстань між автомобілем марки "Ніссан" та відкритим шлагбаумом була достатньою для безперешкодного проїзду автомобіля "Део Ланос" на територію (а.с. 103-104).

Фактично такі ж обставини і випливають з письмових пояснень ОСОБА_11 від 21.10.2020, відібраних адвокатом ОСОБА_12 на підставі ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який працює на посаді охоронця "Козачої сотні" Києво-Печерської лаври з 2008 року і був очевидцем ДТП (а.с. 105-106).

Доводи ОСОБА_1 про те, що свідчення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не можуть бути прийняті до уваги, бо вони безпосередньо не допитані в суді апеляційної інстанції - не є переконливими, оскільки відібрані адвокатом у порядку, визначеному законом.

Правом на надання доказів за приписами ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 - не скористався.

З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події дорожньо-транспортної пригоди та її механізму до суду апеляційної інстанції запрошувався спеціаліст з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За викликом до суду апеляційної інстанції 23.09.2020 з`явився експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гутник В.І., який не зміг у повній мірі висловити своє бачення щодо обставин і механізму досліджуваної ДТП, оскільки в матеріалах справи були неякісні фотознімки механічних пошкоджень транспортних засобів.

У судовому засіданні 28.10.2020 ОСОБА_2 було надано якісні фотознімки механічних пошкоджень транспортного засобу, тому судом апеляційної повторно був запрошений спеціаліст з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За викликом до суду апеляційної інстанції 02.12.2020 з`явився експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Григор`єв О.І.

Дослідивши в суді апеляційної інстанції матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , ознайомившись з фотознімками та вислухавши пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин та механізму ДТП, спеціаліст - судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Григор`єв О.І. суду апеляційної інстанції пояснив про те, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , мав керуватися п. 15.13 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , п.п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України.

Водночас, дії водія автомобіля "Ніссан" ОСОБА_1 не відповідають п. 15.13 Правил дорожнього руху України, згідно яких забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що підтверджується механічними пошкодженнями транспортних засобів і перебуває в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у виді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Застосування до водія автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують необхідність дотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу, - не є коректним, бо в даному випадку можливо припустити, що він мав би керуватися п. 13.3 Правил дорожнього руху України, який передбачає необхідність дотримання безпечного бічного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, під час, зокрема, об?їзду перешкоди у виді відкритих дверей.

Двері відкриваються у перший етап на 30 см., а повністю на 60-70 см.

Якби двері були відкриті, тобто відсутній був би механізм їх відкриття під час зіткнення, сліди пошкодження на дверцятах були б іншими.

Відео, яке надав ОСОБА_2 , самостійно відтворюючи механізм і обставини ДТП, наближені до правильних, оскільки механічні пошкодження на "Део Ланос" спереду назад з точкою контакту у виді вм?ятини і свідчать, що вони відбулися саме внаслідок дії відкриття дверей, в іншому б разі/уже відкриті двері - не було б пошкодження ударного характеру.

Отже, на переконання спеціаліста - експерта ОСОБА_13 за даних обставин ДТП тільки в діях водія транспортного засобу "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 наявні порушення п. 15.13 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв?язку з подією ДТП та її наслідками у виді механічних пошкоджень транспортних засобів.

З даними висновками спеціаліста - експерта ОСОБА_13 погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки вони є науково обґрунтованими і фактично підтверджуються сукупністю наведених доказів у справі щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 15.13 Правил дорожнього руху України, які частково узгоджуються з поясненнями самого ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність і в діях іншого учасника ДТП ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху України - не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції, який розглядає справу тільки в межах обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і тільки щодо особи, стосовно якої складено протокол з огляду на приписи Європейської конвенції з прав людини, Конституції України та засад провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, за дослідженими доказами у справі, в їх сукупності, беззаперечно доведена вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 15.13 Правил дорожнього руху України, яке тягне за собою притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Стягнення, накладене на ОСОБА_1 з урахуванням обставин, визначених ст. 33 КУпАП, відповідає меті адміністративного стягнення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року щодо нього задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька