Справа № 289/1845/19 Головуючий в суді І інстанції - Степанова С.В.
Провадження № 33/824/985/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Левочка Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2011 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 26.10.2019 об 11 год. 05 хв., ОСОБА_1 рухаючись по автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 86 кілометр, керував транспортним засобом «ЗАЗ Daewoo», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року та закрити провадження по справі. Допитати в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді адміністративної справи судом не було в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для прийняття законного та справедливого рішення.

Так, ОСОБА_1 не заперечує того, що 26.10.2019 його було зупинено працівниками поліції на 86 км автодороги «Київ-Чоп», з підозрою на перебування за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Проте, в такому стані ОСОБА_1 не перебував та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, а лише вимагав у його присутності відкрити пластикову трубку для проходження огляду, яка йому була надана не запакована або поїхати для проходження огляду до медичного закладу. А оскільки в багажнику автомобіля ОСОБА_1 перебували тварини (барани), тому він попрохав залишити когось біля відкритого багажника, щоб уникнути загибель тварин або дочекатися прибуття знайомого, поки ОСОБА_1 з працівниками поліції відвідає медичний заклад. Проте, працівники поліції йому від надання запакованої трубки для проходження огляду на стан сп`яніння та від вирішення питання щодо збереження тварин на час проведення огляду відмовили.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків він не відмовлявся, оскільки працівники поліції спілкувалися зі свідками в приміщенні стаціонарного поста поліції, а ОСОБА_1 перебував біля автомобіля.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що 24.12.2019 було подано клопотання про допит в судовому засіданні працівників поліції та свідків. Проте, всупереч вимогам чинного законодавства суд у задоволенні клопотання про допит працівників поліції відмовив, а щодо свідків, зобов`язав захисника ОСОБА_1 - адвоката Левочка Я.А. забезпечити їх явку. Так, на думку апелянта, рішення судді в частині вирішення клопотання є незаконним, оскільки такими діями суд не сприяв встановленню істини по справі, а переклав обов`язок щодо доведення своєї невинуватості саме на ОСОБА_1 .

Також, апелянт зазначає, що суд безпідставно відмовив ОСОБА_1 у відкладенні розгляду справи у зв`язку з відсутністю захисника.

Апелянт звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечили можливість своєї участі в судовому засіданні, проте від явки в суд відмовилися у зв`язку з відсутністю судових повісток про їх виклик.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 та його захисника Левочка Я.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

пояснення свідка ОСОБА_2 ,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з огляду на положення ст.252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі.

Крім того відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне, згідно з вимогами ст. 277-2 КУпАП, її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є невмотивованим і не підтверджується доказами.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст.266 КУпАП, вищезгаданої Інструкції і Порядку особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, послухав пояснення ОСОБА_1 , який заперечував свою вину, дослідив матеріали справи і, як на докази винуватості формально в постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, які між тим належним чином не перевірив.

Враховуючи наведене, слід погодитися з доводами апелянта про те, що суддею місцевого суду не були дотримані вимоги ст.ст.245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, до того ж за результатами апеляційного розгляду висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Так, безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 26.10.2019 року він перевозив у своїй машині овець. Його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», він погодився, але коли працівники поліції надали йому не запаковану трубку для проходження огляду, він зазначив, що не буде нею користуватися, оскільки вона в них багаторазового використання. ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду у лікаря-нарколога, але попросив поліцейських почекати, щоб хтось приїхав та забрав автомобіль з тваринами, бо вони на морозі можуть замерзнути. Після цього поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_1 зазначив, що під час спілкування і з поліцейськими будь-яких свідків не було.

Допитаний в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_2 пояснив, що він разом з дружиною ОСОБА_3 та онуками восени минулого року їхали по автодорозі Київ-Чоп. Їх зупинили працівники поліції і попросили підписати протокол, оскільки затримали водія в нетверезому стані. Свідок пояснив, що він не був присутній коли поліцейські пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». В його присутності та в присутності його дружини ОСОБА_3 . ОСОБА_1 від огляду не відмовлявся. Дружина взагалі постійно була біля свого автомобіля та не спілкувалась з поліцейськими, оскільки в автомобілі перебували онуки. Також свідок не був присутній при тому, коли працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря-нарколога. Він з дружиною лише підписали якісь папірці та поїхали, довірилися поліцейським.

Враховуючи положення ст.62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, аналізуючи указані докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, а також, приймаючи до уваги пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , як такі, що не спростовані наявними у справі доказами, заслуговують на увагу, а відтак слід визнати, що в даному випадку не була дотримана процедура відмови від проведення огляду на стан сп`яніння, передбачена ст.266 КУпАП.

За таких обставин, прихожу до висновку, що судове рішення місцевого суду стосовно ОСОБА_1 було постановлено з порушенням вимог, передбачених ст.ст.245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, а тому воно підлягає скасуванню.

Враховуючи, що в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 даних, тобто порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко