Єдиний унікальний номер 725/203/20
Номер провадження 3/725/789/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2020 року. Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності по ст.164 ч.1 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №0006689 від 13 січня 2020р., ОСОБА_1 13 січня 2020 року о 12:10год. по вул.Головній, 131 в м.Чернівці надав послуги по перевезенню пасажирів на транспортному засобі марки « VOLKSWAGEN Golf », д.н.з. НОМЕР_1 , яке обладнане шашкою «таксі», без одержання ліцензії на право провадження надання послуг з перевезення пасажирів, чим порушив п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 для розгляду справи не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав:

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст. 164 КУпАП вбачається, що вказаною нормою передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За визначенням ст. 14.1.36 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської підприємницької діяльності є її систематичність та отримання прибутку від такої діяльності.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутнідокази, які б свідчили про самостійність, регулярність та тривалість здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності щодо надання послуг по перевезенню пасажирів та отримання від такої діяльності прибутку.

Той факт, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був обладнаний шашкою «таксі», не може бути беззаперечним доказом щодо надання останнім пасажирських перевезень, отримання від такого виду діяльності прибутку, оскільки в матеріалах справи відсутні пояснення пасажирів, а у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «свідки» стоять прочерки.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні докази (пояснення свідків) щодо відмови ОСОБА_1 від отримання протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку із чим суду відсутні підстави вважати, що протокол складався у присутності ОСОБА_1 , він повідомлений про фіксування працівниками Управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та його права не порушені.

Більше того, відсутні належні підтверджуючі документи (реєстр поштових відправлень) щодо надсилання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, а також докази щодо отримання ним такого протоколу.

Варто зазначити, що з метою підтвердження чи спростування вказаних обставин, постановою суду від 15 січня 2020 року адміністративну справу було повернуто до Управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області для доопрацювання.

Однак працівниками Управління Укртрансбезпеки в Чернівецькій області не були усунуті недоліки, на які вказував суд у своїй постанові та повторно скеровано справу до суду.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положення ст.62 ч.3 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого «Рішення ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Оскільки працівниками Управлінням Укртрансбезпеки в Чернівецькій області не долучено до матеріалів справи належних доказів, які б підтверджували факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у час та місці вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд керуючись ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП тлумачить на його користь.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КУпАПпідлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9,33,124,247,283-285,294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Вольська-Тонієвич О. В.