ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 Справа №607/16040/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працює директором навчального закладу об`єднання громадян «Тернопільської обласної автомобільної школи Всеукраїнської школи автомобілістів», неодружена,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії №ТР5932/40/АВ/П/ПТ від 17 вересня 2020 року, директор навчального закладу об`єднання громадян «Тернопільської обласної автомобільної школи Всеукраїнської школи автомобілістів» ОСОБА_1 у червні 2020 року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, зокрема згідно табеля обліку робочого часу за червень 2020 року, у святкові дні 07 та 28 червня чергові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали, а саме: ОСОБА_2 07 червня відпрацював 4 год., ОСОБА_3 07 червня відпрацював 6 год. та 28 червня 6 год. Однак, оплата за роботу у відпрацьовані святкові дні 7 та 28 червня не нарахована та не виплачена у подвійному розмірі, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 107 КЗпП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Вказала, що робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку. Таким чином, спосіб компенсації роботи у вихідний день даним працівникам надано шляхом надання інших днів для відпочинку, зокрема ОСОБА_2 13 червня 2020 року за 07 червня 2020 року, ОСОБА_3 15 червня 2020 року за 07 червня 2020 року та 30 червня 2020 року за 28 червня 2020 року. Крім цього, надання іншого дня для відпочинку за раніше відпрацьований святковий день передбачено Колективним договором НЗОГ «ТО автошколи ВСА». Також, просила долучити до матеріалів справи копію наказу та правил внутрішнього розпорядку, копію колективного договору, копії заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копії наказів №15/1 та №17/1.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з витягу з акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ТР5932/40/АВ від 17 вересня 2020 року, інспекційним відвідуванням навчального закладу об`єднання громадян «Тернопільської обласної автомобільної школи Всеукраїнської школи автомобілістів» виявлено порушення ст. 107 КЗпП, зокрема згідно табеля обліку робочого часу за червень 2020 року, у святкові дні 07 та 28 червня чергові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали, а саме: ОСОБА_2 07 червня відпрацював 4 год., ОСОБА_3 07 червня відпрацював 6 год. та 28 червня 6 год. Однак, оплата за роботу у відпрацьовані святкові дні 7 та 28 червня не нарахована та не виплачена у подвійному розмірі.

Як слідує з табеля обліку робочого часу за червень 2020 року, ОСОБА_2 07 червня 2020 року відпрацював 4 год. та 13 червня 2020 року був вихідний, ОСОБА_3 07 червня 2020 року відпрацював 06 год., 28 червня 2020 року відпрацював 06 год., 15 червня 2020 року та 30 червня 2020 року був вихідний.

Положеннями ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

З п. 5.5 Розділу V правил внутрішнього розпорядку для спеціалістів-викладачів, спеціалістів-інструкторів з навчання практичній їзді та всього складу працівників навчального закладу об`єднання громадян «Тернопільської обласної автомобільної школи Всеукраїнської школи автомобілістів», затверджених наказом №5 від 27 січня 2020 року вбачається, що залучення окремих працівників до роботи в установлені для них вихідні дні допускається у виняткових випадках, передбачених законодавством. Робота вихідні дні може компенсуватися за погодженням сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі в подвійному розмірі.

Як слідує з п. 2.13. колективного договору на 2019 2020 рр., при залучені до роботи в ці дні служб, які підтримують та забезпечують життєдіяльність автошколи, на випадок необхідності роботи в неробочі та святкові дні, за згодою сторін як компенсацію надавати інший день відпочинку або подвійну оплату праці.

Зі заяви ОСОБА_2 від 09 червня 2020 року вбачається, що він просить надати вихідний день 13 червня 2020 року за раніше відпрацьований день 07 червня 2020 року.

Як убачається зі заяви ОСОБА_3 від 09 червня 2020 року, він просить надати вихідний день 15 червня 2020 року за раніше відпрацьований день 07 червня 2020 року.

Наказом №15/1-к від 12 червня 2020 року надано 13 червня 2020 року ОСОБА_2 1 день відпочинку за раніше відпрацьований день 07 червня 2020 року та надано 15 червня 2020 року ОСОБА_3 1 день відпочинку за раніше відпрацьований день 07 червня 2020 року.

Як слідує зі заяви ОСОБА_3 від 30 червня 2020 року, він просить надати вихідний день 30 червня 2020 року за раніше відпрацьований день 28 червня 2020 року.

Наказом №17/1-к від 30 червня 2020 року надано 30 червня 2020 року ОСОБА_3 1 день відпочинку за раніше відпрацьований день 28 червня 2020 року.

З табелю обліку робочого часу за червень 2020 року вбачається, ОСОБА_2 був вихідний 13 червня 2020 року, ОСОБА_3 був вихідний 15 червня 2020 року та 30 червня 2020 року.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення №ТР5932/40/АВ/П/ПТ від 17 вересня 2020 року, ОСОБА_1 поставлено у вину порушення нею вимог ч. 1 ст. 107 КЗпП.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 КЗпП робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Згідно з ч. 3 ст. 107 КЗпП на бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КЗпП робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Матеріалами справи підтверджено, що працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали у святкові дні, за їх заявами (бажанням) було надано інші дні відпочинку, зокрема за відпрацьований 07 червня 2020 року святковий день ОСОБА_2 було надано вихідний день 13 червня 2020 року, за відпрацьований 07 червня 2020 року святковий день ОСОБА_3 було надано вихідний день 15 червня 2020 року та за відпрацьований 28 червня 2020 року святковий день ОСОБА_3 було надано вихідний день 30 червня 2020 року.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, крім протоколу №ТР5932/40/АВ/П/ПТ від 17 вересня 2020 року, матеріали справи не містять, інші належні та достатні докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, з огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення №ТР5932/40/АВ/П/ПТ від 17 вересня 2020 року не є доказом вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у порушенні нею встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 41, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків