Справа № 131/910/20
Провадження № 33/801/774/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 рокуСправа № 131/910/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 464301 від 30 липня 2020 року водій ОСОБА_1 30 липня 2020 року о 22:40 год. в с. Китайгород по вул. Центральній керував транспортним засобом мотоциклом марки «Forte-200» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №464301 від 30 липня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , диском з відеозаписом з місця події.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його було незаконно зупинено працівниками поліції на що він висловив своє незадоволення їх діями. Зазначає, що патрульний СРПП №2 Іллінецького ВП старший сержант поліції ОСОБА_4 у відповідь на висловлене зауваження штовхнув його, внаслідок чого він отримав пошкодження ноги. Зазначає, що він керував транспортним засобом в тверезому стані. Крім того, вважає, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я. На його думку, вина у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув її у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого порушив його право на захист.

Також, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу в визначений законом строк, оскільки справа була розглянута 20 серпня 2020 року в його відсутності, постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року відправлено судом та отримано ним 27 серпня 2020 року, а 01 вересня 2020 року він звернувся до КП «Дашівська АЗПСМ» з приводу травми ноги, що підтверджується копією висновку ЛКК №126 від 01 вересня 2020 року, яка додана разом з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Іллінецького районного суду Вінницької області ухвалена 20 серпня 2020 року (а.с. 17-18) у його відсутності, копія якої направлена та отримана ОСОБА_1 27 серпня 2020 року, що підтверджується супровідним листом (а.с. 19) та відміткою на зворотному рекомендованому повідомленні (а.с.20). Крім того, 01 вересня 2020 року він звернувся до КП «Дашівська АЗПСМ» з приводу травми ноги, що підтверджується копією висновку ЛКК №126 від 01 вересня 2020 року (а.с.28).

Апеляційна скарга на вказану постанову подана 25 вересня 2020 року (а.с. 42).

З огляду на наведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 464301 від 30 липня 2020 року, водій ОСОБА_1 30 липня 2020 року о 22:40 год. в с. Китайгород по вул. Центральній керував транспортним засобом мотоциклом марки «Forte-200» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підписав його та в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті вказав, що згоден. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпричинність зупинки транспортного засобу працівниками поліції не заслуговують на увагу, оскільки будь яких доказів щодо оскарження дій працівників поліції матеріали справи не містять, як і не надано таких суду першої та апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що патрульний СРПП №2 Іллінецького ВП старший сержант поліції ОСОБА_4 штовхнув його, внаслідок чого він отримав пошкодження ноги не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не є предметом розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що він керував транспортним засобом в тверезому стані, а також, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я не заслуговують на увагу, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису нагрудної камери (а.с. 7) вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , категорично відмовився від пропозиції патрульного поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я. Крім того, вказав, що він вживав алкогольні напої.

Поряд з цим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий