Справа № 461/4316/20 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/811/1236/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 6 серпня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 6 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 20 травня 2020 року о 18:06 год. керував автомобілем марки Пежо д.н.з. НОМЕР_1 , на вул. М.Кривоноса,3 у м. Львові, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 6 серпня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову змінити в частині накладення стягнення в межах, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП у сторону пом`якшення стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом не було враховано фактичні обставини справи, а саме те, що ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні, натомість мали місце ознаки гострого респіраторного захворювання. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння зумовлена відсутністю сертифіката на прилад «Драгер», а також відмовою працівників поліції провести огляд у медичному закладі.

Зазначає, що у своїх письмових поясненнях він просив забезпечити участь захисника від центру надання безоплатної правової допомоги. Крім того, вказує, що фактично визнав факт адміністративного правопорушення та просив його суворо не карати.

Посилається на те, що суддя першої інстанції не застосував вимоги ст. 22, 33 КУпАП, оскільки при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, а також той факт, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, враховуючи відсутність обтяжуючих і наявність пом`якшуючих обставин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

При цьому суддя апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що ОСОБА_2 у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі вказано про визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено його право на захист не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, оскільки участь захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. При цьому, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 271 КУпАП, може залучити до участі у справі захисника під час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції таким правом не скористався.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у нього були наявні ознаки гострого респіраторного захворювання, а не ознаки алкогольного сп`яніння спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних, відповідно до якого працівники поліції виявили в останнього наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різку зміну забарвлення шкірного покриву. Наведе повністю узгоджується з ч. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735.

При цьому досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Покликання апелянта на те, що суддею першої інстанції не враховано характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, не знайшло свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. ст. 33, 34 КУпАП, суддя першої інстанції при накладенні стягнення на ОСОБА_1 врахувала характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, і наклала стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, вчинене ОСОБА_1 правопорушення не можна вважати малозначним, тому підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності немає.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортних засобів на один рік. Іншого виду та розміру адміністративного стягнення законом не передбачено.

З огляду на викладене, суддя апеляційного суду вважає, що судом призначено адміністративне стягнення, яке за своїм видом та розміром є законним, тому підстав для його зміни немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 6 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.