Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.09.2020 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 місяці за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Як встановив суд, 13 серпня 2020 року о 16 годині 15 хвилин на вул. Петропавлівській, 2 в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем "Howo ZZ3327-N3247" д/н НОМЕР_2 , на одній вісі якого всупереч вимогам п.п.31.4.5 "г" Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) було встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ст.121 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про незаконність постанови судді, оскільки було проігноровано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, подані у письмовому виді, в яких наведено судову практику та факти, що вказують на відсутність умислу та складу правопорушення. Того дня він пробив колеса та встановив запасні, малюнок на яких майже не відрізнявся, щоб дістатися до місця ремонту. Рухався з ввімкненою сигналізацією з невеликою швидкістю, тобто його дії відповідали вимогам п.31.5 ПДР. Посилаючись на приклади судової практики з Єдиного державного реєстру судових рішень та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain", в якому вказано, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину, і всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи, ОСОБА_1 вважає, що під час розгляду справи суддя виявив упередженість.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що його діяння не представляли великої суспільної небезпеки і не призвели до наслідків у виді спричинення шкоди, у зв`язку з чим накладене на нього стягнення є надто суворим. З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення або звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив їЇ задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя місцевого суду згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення, дав належну оцінку доказам і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; довідці та витягу з бази даних "АРМОР", згідно з якими 08.04.2020 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП; записі портативного відеореєстратора поліцейського, яким зафіксовано невідповідність встановлених на керованому ОСОБА_1 автомобілі шин вимогам п.п.31.4.5 "г" ПДР.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду і доводи в апеляційній скарзі їх не спростовують.

Пояснення ОСОБА_1 , що того дня він пробив колеса, встановив запасні, малюнок на яких майже не відрізнявся, і рухався з ввімкненою сигналізацією з невеликою швидкістю до шиномонтажу, апеляційний суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене та не приймає до уваги.

Такі пояснення спростовуються вказаним раніше відеозаписом, на якому зафіксовано встановлення на одній вісі вантажного транспортного засобу шин різних моделей з різними малюнками протектора та відсутність ввімкненої аварійної сигналізації.

До того ж, у своїх поясненнях по суті правопорушення в протоколі ОСОБА_1 вказав лише про те, що різна гума встановлена тимчасово, що не свідчить про рух до місця ремонту.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, доведена повністю.

Доводи в апеляційній скарзі про упередженість судді місцевого суду, фактично, зводяться до суб`єктивної оцінки дій судді в контексті прийнятого рішення у формі, яка є неприпустимою. А тому суд апеляційної інстанції не вважає за необхідне їх перевіряти.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, є найменш суворим за видом серед альтернативних і на мінімальний строк.

Не вбачається підстав і для звільнення від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

Згідно з ст.22 КУпАП особа при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Характер вчиненого правопорушення, яке загрожує безпеці дорожнього руху, та повторність, навіть незважаючи на відсутність суспільно небезпечних наслідків, не дає підстав вважати, що воно є малозначним.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ місяці за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн