Справа №: 310/6770/20
3/310/3361/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дубровська Н.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, фізичну особу-підприємця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ГР №289462 від 11.09.2020, 11.09.2020 о 08 годині 30 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що 11.09.2020 після 08 години приїхав на ділянку по АДРЕСА_2 , яка належить йому та його сім`ї. На цій ділянці парковка, на якій працює паркувальник. Він залишив свій автомобіль біля сторожки та почув якийсь шум, сварку. Сварився невідомий йому чоловік на чорному автомобілі, який не хотів платити паркувальнику за платну парковку 10 гривень. Паркувальник повідомив цьому чоловіку, щоб той розбирався з власником парковки, вказавши на нього. Цей чоловік, під`їхавши до нього, почав його ображати нецензурною лайкою, так як не хотів платити 10 гривень за час парковки. Також наніс йому удар рукою по обличчю, від чого у нього впали окуляри. Вів себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, намагався нанести ще ударів. При цьому він ( ОСОБА_1 ) нецензурно не виражався. Для того щоб заспокоїти кривдника викликав поліцію. Винним себе не визнає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює у ОСОБА_1 паркувальником. У вересні проходив стажування та 11.09.2020 був свідком подій, які сталися на паркові. 11.09.2020 близько 8 години на парковку приїхав чорний автомобіль Субару, з якого вийшло троє молодих чоловіків. Так автомобіль був припаркований не правильно він зробив їм зауваження, але останні на нього не відреагували та пішли у своїх справах. Через 20-25 хвилин вони повернулися та почали від`їжджати. При цьому оплатити 10 гривень за паркувальне місце відмовилися та почали гучно лаятися. Коли вони під`їхали до ОСОБА_1 , чоловік, який сидів за кермом, вдарив ОСОБА_1 по обличчю, від чого у нього злетіли окуляри, та став його ображати нецензурно і погрожувати, що пристрелить. Коли відбувалася сварка, не чув щоб ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що знає ОСОБА_1 , його дружина поряд орендує торговий павільйон. 11.09.2020 був біля парковки, допомагав дружині. Чув та бачив як невідомий чоловік на чорному джипі кричав, лаявся на паркувальника, під`їхав до ОСОБА_1 та вдарив його по обличчю, від чого у нього злетіли окуляри. Не чув щоб ОСОБА_1 виражався нецензурно, а навпаки він йому говорив, що якщо той не хоче плати гроші за парковку, то хай би собі їхав.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

У судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , покази яких не підтвердили, що ОСОБА_1 11.09.2020 о 08 годині 30 хвилин ображав нецензурною лайкою ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду, доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 та обставин, викладених у протоколі від 11.09.2020, здобуто не було.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог ст. 173 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 173, 213, 221, 252, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Дубровська