ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/410/20 Справа № 208/7561/19 Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 лютого 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 11.11.2019р. о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Кам`янське по пр-ту. Гімназичному, поблизу будинку №19, знаходячись за кермом автомобіля DEAWOO Lanos д/н НОМЕР_1 , відмовився виконати законні вимоги працівника поліції, та при виконанні ними службових обов`язків, у присутності двох свідків, виражався нецензурною лайкою в бік поліцейських та хватав останніх за формений одяг.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає вказану постанову незаконною та необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що в той день разом зі своїми знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повертався зі святкування дня народження на автомобілі ДЕУ, що належить його дружині. Оскільки він вживав алкогольні напої то за кермом перебував ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 насправді перебував на задньому сидінні. Після зупинки авто, працівники поліції почали вимагати в них документи. В цей час ОСОБА_1 відійшов від автомобіля та зателефонував своєму брату, після чого брат приїхав і вони знову підійшли до автомобіля ДЕУ і побачили, що працівники поліції безпідставно провели обшук його автомобіля та після цього з автомобіля зникли електронасос, знак аварійної ситуації та грошові кошти у розмірі 600 грн.

Також пояснює, що зателефонував на лінію 102 та повідомив про факт крадіжки речей.

Вважає, що суд не надав належної оцінки всім обставинам справи та прийняв необґрунтоване рішення.

Вказує на те, що про будь яку непокору працівникам поліції з боку ОСОБА_1 в рапорті не вказано, а в поясненнях свідків взагалі йдеться мова про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без їх участі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що постанова судді першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Винність ОСОБА_1 на думку суду першої інстанції підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 11.11.2019р.; рапортом співробітника органу Національної поліції в Дніпропетровській області, пояснення свідків, пояснення ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання, щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, встановлені ст. 185 КУпАП, суд прийшов до наступного.

Так, стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Піддавши зазначені докази належному аналізу і оцінці, суддя першої інстанції хибно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме злісної непокори працівникам поліції.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року(зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , крім протоколу складеного інспектором поліції Забара А.М. в наявності лише рапорт поліцейського Міхалко А., в якому останній вказує, що під час затримання та складання адміністративного протоколу на громадянина ОСОБА_5 , натомість ОСОБА_1 покинув місце події. При цьому про будь яку непокору з боку ОСОБА_1 в рапорті немає.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №286073 від 11.11.2019 року складеного стосовно ОСОБА_1 долучено пояснення понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які зазначили лише, що вони були запрошені в якості понятих і ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, будь які факти непокори з боку ОСОБА_1 ані в рапорті поліцейського ОСОБА_8 , ані в поясненнях понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не повідомляються.

Тобто, до протоколу не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, зокрема, при цьому лише протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися достатнім для встановлення всіх елементів складу адміністративного правопорушення та висновку про винуватість особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, матеріали справи не містять даних, які б відображали, в чому саме полягала злісна непокора ОСОБА_1 працівникам поліції та від виконання яких законних вимог працівників поліції він відмовився.

Тому зважаючи на вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.П. Слоквенко