Провадження № 3/761/7382/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ номер 336414 від 06 вересня 2020 року.

Як вбачається із вказаного протоколу, 06 вересня 2020 року о 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 (ФОП ОСОБА_2 ), ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.2 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, зі змінами та доповненнями, та підзаконних нормативно правових актів, щодо обов`язкового дотримання протиепідемічних заходів, а саме допустила здійснення господарської діяльності з тимчасового розміщення громадян, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до с. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Такими нормативними актами, є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та інші.

Судом встановлено, що протокол серії ВАБ номер 336021 від 18 липня 2020 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі чітко не вказано, в чому полягала суть адміністративного правопорушення, оскільки норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною і самостійно не встановлює норми поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

У протоколі про адміністративне правопорушення посадовою особою, що склала протокол, не розкрита жодна із складових об`єктивної сторони диспозиції ст. 44-3 КУпАП, зазначено лише, що порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, а саме п. 16, із змінами, внесеними постановою №588 від 02 липня 2020 року

Відповідно до рапорта, порушення за адресою: АДРЕСА_2 (ФОП ОСОБА_2 ) було виявлено громадянку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Києва, проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 . Враховуючи те, що на момент перевірки: а саме о 22:00 було виявлено громадянку ОСОБА_1 , то саме її й було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак суд звертає увагу на те, що відповідальність за порушення вимог щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів можуть нести тільки суб`єкти господарювання, а не їх працівники, оскільки вони не здійснюють господарську діяльність та не відповідають за дії суб`єкта господарювання, у якому працюють.

При цьому, як вбачається із рапорта хостел « ІНФОРМАЦІЯ_3 » належить ФОП ОСОБА_2 .

При цьому до даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не було надано підтверджуючі документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою та несе адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З досліджених у судовому засіданні: протоколу, рапорту та письмових пояснень не можливо встановити обставини того, що особа, яка притягається до адміністративної діяльності є особою, відповідальною за функціонування вказаного закладу.

Більш того, під час перевірки та складання даного протоколу співробітником поліції взагалі не встановлено жодної особи, яка користувалася послугами даного закладу у вказаний час, не допитано жодного свідка (очевидця), не долучено матеріали фото та відеофіксації вчиненого правопорушення, тощо.

Частина 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, оцінюючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КупАП.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Малофєєва проти Росії", серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247п. 1, ст. 284ч. 1 п. 3КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: