КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Шнайдера С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 09.07.2020 року приблизно о 21 год. 10 хв. в м. Києві, на 19 км а/д М-06 Київ-Чоп, ОСОБА_1 керував автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідий колір обличчя, виражене тремтіння пальців рук, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2020 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог КУпАП, оскільки під час розгляду даної справи суддя неповно з`ясував фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не дав цим обставинам належної оцінки, формально підійшов до встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, а висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не узгоджується з критерієм доведеності вини поза розним сумнівом.

При цьому зазначає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція), якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції безпідставно зазначили у складеному стосовно нього протоколі про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки жодних ознак, перелічених у п.4 Розділу І вказаної Інструкції, які б вказували про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, у нього не було. Крім цього, поліцейські не запропонували йому пройти тест для виявлення ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, чим порушили вимоги ч.2 ст. 266 КУпАП, а тому він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також апелянт вказує, що письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, які суперечать даним відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений лейтенантом поліції Пашко О.О., проте остання відсутня на відеозаписі і не пропонувала йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому, на думку апелянта, зазначені письмові пояснення свідків та складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311497 від 09.07.2020 року не можна вважати належними та допустимими доказами вчинення ним даного адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги надану ним довідку ТОВ «Діла» від 10.07.2020 року, згідно якої у нього не виявлено жодних наркотичних речовин.

Крім цього наголошує, що працівники поліції безпідставно зупинили його автомобіль, чим порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», а тому не мали права вимагати надати їм документи та висувати вимогу пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

Також апелянт звертає увагу, що згідно редакції ст. 130 КУпАП чинної станом на 09.08.2020 року, тобто в день винесення оскаржуваної постанови, відповідальність за цією нормою стосується лише судноводіїв та не стосується водіїв транспортних засобів, а тому суд першої інстанції не мав права притягувати його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шнайдера С.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою і його вина підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.07.2020 року серії ДПР18 №311497 (а.с. 1), згідно якого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідий колір обличчя, виражене тремтіння пальців рук, який від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с. 3); даними направлення ОСОБА_1 на огляд до Боярської ЦРЛ з метою виявлення стану сп`яніння від 09.07.2020 року (а.с. 3), в якому зазначено виявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння та вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду і цю обставину останній засвідчив своїм підписом; даними рапорту поліцейського БПП в с. Чайки УПП у Київській області (а.с. 4) щодо обставин вчинення ОСОБА_4 даного адміністративного правопорушення; розпискою гр. ОСОБА_5 (а.с. 5), який зобов`язався доставити керований ОСОБА_1 автомобіль за місцем проживання останнього, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції (а.с. 6), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, твердження ОСОБА_1 , що під час його зупинки працівниками поліції він перебував у тверезому стані, що підтверджується довідкою ТОВ «Діла» від 10.07.2020 року, а від огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки поспішав, апеляційний суд не приймає до уваги, так як протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, і посилання захисника в судовому засіданні на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, які, на переконання останнього, безпідставно зазначили у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки жодних ознак, перелічених у п.4 Розділу І вказаної Інструкції, які б вказували про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, у нього не було, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення поліцейським процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, як того вимагає ч.2 ст. 266 КУпАП, а одразу висунули вимогу про проведення його огляду в медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння регламентовано саме Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), положення якої визначають процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння. Згідно пункту 1 Розділу ІІ цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів проводиться поліцейським лише за наявності у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, в той час, як пунктом 12 цього розділу передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення наявності чи відсутності такого стану. Крім того, пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції встановлено імперативну вимогу на обов`язковість проведення лабораторних досліджень у випадку виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння чи перебування під дією психотропної речовини.

Таким чином, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що лейтенант поліції Пашко О.О. , яка складала протокол про адміністративне правопорушення відсутня на відеозаписі і не пропонувала йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, внаслідок чого, на думку апелянта, зазначені письмові пояснення свідків та складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311497 від 09.07.2020 року не можна вважати належними та допустимими доказами, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були ознайомлені зі своїми поясненнями, які засвідчили власними підписами і зауважень до викладеного вони не мали. Протокол був складений уповноваженою на те особою, у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП і діючим законодавством не встановлено жодних вимог щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення саме тим поліцейським, який проводив огляд водія на стан сп`яніння або пропонував йому пройти такий огляд.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно не взяв до увагу надану ним довідку ТОВ «Діла» від 10.07.2020 року, згідно якої у нього не виявлено жодних наркотичних речовин є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, за приписами ч.3 ст. 266 КУпАП та п.1 Розділу ІІІ Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється, а отже ТОВ «Діла» не відноситься до вказаного переліку закладів охорони і результати проведеного огляду ОСОБА_1 у даній установі не мають жодних юридичних наслідків, тим більше, що протокол стосовно останнього було складено саме за порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП.

Апеляційні посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції, в порушення вимог Закону України «Про Національну поліцію», безпідставно зупинили його автомобіль, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є предметом перевірки апеляційним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, і в разі, якщо ОСОБА_1 вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки його транспортного засобу, він не позбавлений можливості оскаржити ці дії в порядку адміністративного судочинства.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і доводи ОСОБА_1 про те, що згідно редакції ст. 130 КУпАП чинної на день винесення оскаржуваної постанови, відповідальність за цією нормою стосується лише судноводіїв та не стосується водіїв транспортних засобів, оскільки Законом України від 17.06.2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесено зміни до Закону №2617 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», зокрема, виключено підпункт 4, яким було запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка виключала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, а відтак відновлено відповідальність за такі дії.

За викладеним, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях останнього складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Провадження №33/824/3588/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Справа №759/11684/20

Головуючий у І інстанції - Ясельський А.М.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.