П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/193/20

Провадження №3/377/58/20

08 квітня 2020 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., прокурора Чемерис О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце роботи: Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС», слюсар-ремонтник, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 , обіймаючи посаду до 26.11.2018 року старшого сержанта служби цивільного захисту пожежного-рятувальника 2 державної пожежно-рятувальної частини (ДСП Чорнобильська АЕС) 11 державного пожежно-рятувального загону (м. Чорнобиль) Головного управління ДСНС України у Київській області, являючись суб`єктом відповідальності відповідно до п.п.«д`п.1ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється його дія, в порушення вимог абз.2 ч.2 ст. 45 вказаного Закону та пп.3 ч.5 Розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, без поважних причин, несвоєчасно, а саме лише 25.06.2019 року подав декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав, суду повідомив, що забув подати декларацію за 2019 рік, тільки після того як з НАЗКа прийшов лист він 25.06.2020 року відправив Декларацію. Проте просив застосувати ст.38 КУпАП, оскільки пропущені строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_4 , ознак діянь, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, вважав, що строки притягнення до адміністративної відповідальності не пропущені відповідно до рапорту, пояснень ОСОБА_5 і протоколу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , який визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Так, згідно з наказом начальника Головного управління ДСНС України у Київській області від 03.11.2016 року № 327-ос, старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 01.11.2016 року переміщено по службі на посаду пожежного-рятувальника 2 ДПРЧ (ДСП «Чорнобильська АЕС») 11 ДПРЗ Головного управління ДСНС у Київській області (м. Чорнобиль), згідно з рапортом останнього.

Згідно з підпунктом «д» п.1 ч.1 ст.3 закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, національного антикорупційного бюро України.

ОСОБА_1 , будучи особою начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

ОСОБА_1 , 25.05.2009 року прийняв присягу працівника органів і підрозділів цивільного захисту.

Наказом ГУ ДСНС України у Київській області від 26.11.2018 року № 365-ос старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено з посади пожежного-рятувальника 2 ДПРЧ (ДСП «Чорнобильська АЕС») 11 ДПРЗ (м. Чорнобиль) зазначеного Головного управління у запас з 26.11.2018 року.

Підставою для звільнення є рапорт Михайлова О.М. та наказ ГУ ДСНС у Київській області від 23.11.2018 року № 361 о/с про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з поміткою в послужному списку ОСОБА_1 29.11.2018 року отримав свою трудову книжку.

Абзацом 2 частини 2 ст.45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність,пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

Зазначені докази підтверджують, що ОСОБА_3 , будучи особою молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, був зобов`язаний подати декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто подати декларацію за 2018 рік у 2019 році (до 01.04.2019).

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами. Зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, №52 від 02.03.2020 року, яким встановлено факт вчинення порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, роздрукованою з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції відомістю про час подання декларації, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Причин, які б свідчили про поважність несвоєчасного неподання ОСОБА_6 декларації після звільнення за 2018 рік на час розгляду справи не встановлено.

З урахуванням наведеного, вважаю, що вина ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, доведена повністю.

Разом з тим відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення. Орган Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України вважає днем виявлення правопорушення, день складання рапорту їх працівника 02.03.2020 року (а.с.10), а також протоколу від 02.03.2020 року. Проте рапорт працівника є внутрішнім документом (доповідною) і не є доказом, а складання протоколу це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлених фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під заборони встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією. При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення. Керуючись принципом верховенства права і дотримуючись букви закону моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими (особою чи органом державної влади). При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 03.06.2019 року на ім`я ОСОБА_1 , було направлено повідомлення про факт неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, а 25.06.2019 року ОСОБА_1 , вже направив Декларацію за 2019 рік. При цьому 20.01.2020 року ДСР НП України було спрямовано листа до Головного управління ДСНС України у Київській області про надання інформації щодо ОСОБА_1 , та копій необхідних документів, 21.01.2020 року ГУ ДСНС У Київській області були направлені копії запрошених документів. В подальшому 02.03.2020 року було складено рапорт і протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять відомостей початку проведення перевірки ДСР НП України стосовно дотримання ОСОБА_1 , вимог Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому було встановлено, що Декларацію за 2019 рік ОСОБА_1 , почав заповнювати 23.06.2019 року а 25.06.2020 року ОСОБА_1 , подав дану Декларацію за 2019 рік, про що зазначено на офіційному веб-сайті НАЗК.

Тобто інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже на 03.06.2019 року. Разом з цим відповідно до наданих матеріалів найбільш вірогідним днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 ,, правопорушення є 03.06.2019 року, оскільки в цей день Національне агентство з питань запобігання корупції було спрямовано повідомлення ОСОБА_1 , про факт неподання декларації особи.

Зволікання, як з проведенням ефективної перевірки так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Таким чином, на момент розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 , закінчились строки, передбачені ч.3 ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи апеляційним судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, із закриттям провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП. При цьому, хоча нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі, вважаю, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, вважаю, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на можливість визнання вини.

Керуючись ст. ст. 279, 280, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п.7 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко