ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

15 жовтня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Костюк Л.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року, звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження по справі закрито.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26 липня 2020 року близько 17 год. 00 хв. за спільним місцем проживання у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого брата ОСОБА_1 , а саме погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, погрожував вигнати з квартири, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою закрити адміністративне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує на те, що постанова районного суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Провадження №33/822/474/20 Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Категорія ч. 1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Марчук В.Т.

Зазначає, що свою вину він не визнає, оскільки його брат ОСОБА_1 вчиняє умисні дії психологічного та фізичного характеру відносно нього та його матері, внаслідок чого він неодноразово звертався в правоохоронні органи.

Вказує, що 26 липня 2020 року він не перебував у себе вдома о 17 год. 00 хв., як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки під час телефонної розмови зі своєю матір`ю ОСОБА_2 почув, як його брат ОСОБА_1 наносить ОСОБА_2 тілесні ушкодження та виражається нецензурною лайкою, після чого він і приїхав до матері, де вже перебували працівники поліції.

Зауважує, що по факту завдання його братом ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження, за ст. 125 КК України.

Апеляційні доводи обґрунтовує і тим, що судом першої інстанції належним чином не було досліджено всіх доказів по справі, не допитано в якості свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що призвело до неповноти судового розгляду та винесення по суті неправильного рішення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подану апеляційну скаргу, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, думку потерпілого ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, передбачає відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Домашнє насильство являє собою діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В силу ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 738479 від 26 липня 2020 року Цинтарю ОСОБА_3 ставиться в провину те, що він відносно свого брата ОСОБА_1 вчинив психічне насильство, що проявилось у вигляді погроз фізичною розправою, нецензурної лайки в його сторону та погроз вигнати з квартири.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст. ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

До цього протоколу додано заяву та пояснення ОСОБА_1 про те, що його брат ОСОБА_4 та мати ОСОБА_2 вчиняють домашнє насильство відносно нього, а саме погрожують фізичною розправою, виражаються нецензурною лайкою, погрожують вигнати з квартири (а.с. 2-3).

Вказані докази суд поклав в основу своїх висновків щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції, під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_5 не надав жодної оцінки поясненням ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_2 про систематичне насилля зі сторони свого брата ОСОБА_6 .

З пояснень та заяви ОСОБА_5 , які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.п. 4-5), вбачається, що він прибув на квартиру 26 липня 2020 року за викликом своєї матері ОСОБА_7 , оскільки його брат ОСОБА_8 перебував вдома у нетверезому стані, бив їхню матір, брав до рук ножа, погрожував вбивством. Вказував, що ОСОБА_8 неодноразово провокує конфлікти у сім`ї, свідком яких неодноразово був він сам.

Аналогічні доводи містяться в заяві та поясненнях ОСОБА_2 (а.п. 7-8), відповідно до яких остання просить притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_6 та вказує, що останній з`явився додому в нетверезому стані, погрожував розправою та вбивством, застосовував фізичну силу та душив, брав до рук ножа, у зв`язку з чим вона зателефонувала меншому синові ОСОБА_4 та попросила його про допомогу. Зазначає, що своїми діями та неодноразовими провокаціями конфліктів, ОСОБА_8 руйнує її психічне здоров`я та емоційний стан, внаслідок чого вона перебуває в постійному стресі.

Викладені в заяві та поясненнях доводи з приводу обставин конфлікту ОСОБА_2 підтвердила в суді апеляційної інстанції при допиті її в якості свідка. При цьому, вона вказала, що будь-якого насильства син ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_10 не вчиняв. Навпаки, останній (син ОСОБА_10 ) вчинив фізичне і психологічне насильство по відношенню до неї.

Вищенаведене дає підстави вважати, що покази та пояснення ОСОБА_6 не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження вини ОСОБА_5 , оскільки перший є зацікавленою особою у справі.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 , окрім заяви та пояснення його брата - ОСОБА_6 , матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Інших свідків подій та обставин, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, встановлено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_5 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки підставою його складення було звернення однієї зі сторін конфлікту, а саме - ОСОБА_6 та протокол за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на те, що ОСОБА_1 вчинялося насильство стосовно свого брата ОСОБА_6 , у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2020 року, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження по справі закрито - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя [підпис] В.Т.Марчук

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя _______________ В.Т. Марчук

15.10.2020 року

(дата засвідчення) копії