Справа № 212/2550/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року м. Кривий Ріг
Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Колочко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
14 квітня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА №309901 від 06 квітня 2020 року, згідно якому ОСОБА_1 06 квітня 2020 року о 09.17 год. в м. Кривий Ріг вул. Едуарда Фукса, 38 перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, а саме респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, що згідно п.1 ч.2 Постанови КМУ №255 від 02.04.2020 заборонено, своїми діями вчинив правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, клопотань від нього не надходило.
Стаття 44-3КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Диспозиція ст.44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність.
Так, в постанові Кабінету Міністрів України (далі КМУ) № 255 від 2 квітня 2020 року, посилання на яку містить протокол, відсутній п.1 ч.2, і даною Постановою лише внесено зміни до постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року (далі Постанова), якими назву і текст Постанови викладено в новій редакції, отже вказані в протоколі пункт та частина не передбачають будь-які обмеження, невиконання яких тягнуть за собою адміністративну відповідальність.
Суд, у відповідності до положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження усправі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.283, 284, 285 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Колочко