Справа № 461/3470/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/928/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Госедла О.Д. та представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва М.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Госедла О.Д. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу 100% вартості товару, що складає 41 419,44 гривень та конфіскація товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 0248/20900/20 від 23 січня 2020 року, а саме: взуття нове в асортименті в кількості 24 пар.; футболки нові в асортименті в кількості 162 шт.; штани нові в асортименті в кількості 26 шт. - в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Галицької митниці Держмитслужби Державної митної служби України 4934,78 гривень витрат за зберігання товару на складі митниці та 1961,28 гривень на проведення експертизи.

Згідно постанови 23.01.2020 року близько 17 год. 56 хв громадянин України ОСОБА_1 прямував з приватної поїздки, з Республіки Польща в Україну в якості пасажира транспортного засобу марки "Mercedes Benz", модель «Sprinter 411 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 ,VIN-код НОМЕР_2 , через МАПП Шегині, митного поста "Мостиська" Галицької митниці Держмитслужби смугою руху "червоний коридор" разом із водієм ОСОБА_2 та пасажиром ОСОБА_3 .

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування і товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення гр. України ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він заявив про наявність у нього кофт в кількості 6 шт., кросівок в кількості 5 пар, курток в кількості 8 шт., портфелів в кількості 5 шт., шортів в кількості 10 шт., футболок в кількості 12 шт. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № «280», під час проведення митного огляду транспортного засобу, у багажному відділення даного транспортного засобу (без ознак приховування) виявлено сумки, які гр. ОСОБА_1 визнав своїм та в яких виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: взуття нове в асортименті в кількості 24 пар.; футболки нові в асортименті в кількості 162 шт.; штани нові в асортименті в кількості 26 шт.

Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_1 в процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України, проте визнав його своєю власністю після митного огляду.

У своєму поясненні, наданому на окремому аркуші, громадянин України ОСОБА_4 виявлений товар визнав своєю власністю та зазначив, що переміщував його для власних потреб.

Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.

Загальна вартість безпосередніх предметів правопорушення згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.04.2020 № 574/575/576 становить - 41 419,44 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржив дану постанову, просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити справу.

В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що постанова є незаконною через неправильне застосування норм матеріального права і грубе порушення норм процесуального права. Вказує, що в даній постанові та матеріалах справи не міститься жодної інформації про вину ОСОБА_1 , зокрема не встановлено, чи діяв він умисно, чи з необережності. Таким чином, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності від 12 травня 2020 року є однобічною. Звертає увагу, що усі речі ОСОБА_1 задекларував, що підтверджується матеріалами справи та наданими з апеляційною скаргою документами. Також, на думку апелянта суд першої інстанції мав критично оцінити висновок експерта №574/575/576 від 14 квітня 2020 року, оскільки у ньому визначена ціна можливої реалізації наданих на дослідження предметів, а ст. 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів. Крім цього, щодо поновлення на апеляційне оскарження даної постанови, то твердження суді першої інстанції про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи, що підтверджується матеріалами є неправдивим, так як жодних даних про повідомлення останнього в матеріалах справи не міститься.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної ОСОБА_1 та його захисника адвоката Госедла О.Д. на підтримку поданої апеляційної скарги, представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва М.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Госедла О.Д. щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари для митного контролю і митного оформлення, надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Норми статті 366 МК України передбачають двоканальну систему митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації.

Згідно ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 472 МК України обов`язок по декларуванню точних та достовірних відомостей товару, тобто заявлення точних та достовірних відомостей про цей товар, покладається на особу незалежно від того, чи являється вона власником або перевізником товару при переміщенні через митний кордон України.

Як вбачається із постанови суду першої інстанції, ці вимоги закону були виконані. Суд, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, належним чином мотивував своє рішення з цього приводу із зазначенням доказів, якими підтверджується дане адміністративне правопорушення.

Так, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується: протоколом про порушення митних правил № 0248/20900/20 від 23 січня 2020 року, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, митною декларацією, актом, доповідною запискою, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 374 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Відповідно до ч.1 ст. 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Згідно з висновком №0248/20900/20 від 14.04.2020 Науково-дослідного інституту судових експертиз вартість товарів, вилучених протоколом про ПМП від 23 січня 2020 року № № 0248/20900/20, станом на дату оцінки, становить 41419,44 грн.

На думку суду апеляційної інстанції такий вірно взято до уваги судом першої інстанції, оскільки такий є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує, що вартість товарів, вилучених протоколом про ПМП від 23 січня 2020 року № № 0248/20900/20 перевищує 500 євро.

Також, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Госедло О.Д. вказує, що перелік задекларованого ним товару не відповідає вилученому товару, а саме, що весь товар, який перевозив ОСОБА_1 був вилучений працівника митного органу, проте такі доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема згідно з протоколом про порушення митних правил № 0248/20900/20 від 23 січня 2020 року та описом предметів, які були розміщені на складі митного органу від 23 січня 2020 року, такими товарами є: кросівки нові, т/м «Asos», 5 пар; кросівки нові, т/м «Zara» 5 пар; кросівки нові, т/м «Reserved», 10 пар; кросівки нові, т/м «Group», 1 пара; кросівки нові, т/м «Goodfornothing», 1 пара; кросівки нові, т/м «Bershka», 1 пара; кросівки нові, т/м «Puma», 1 пара; футболки нові, т/м «Asos», 89 шт.; футболки нові, т/м «DStruckt», 4 шт.; футболки нові, т/м «Pull&Bear», 9 шт.; футболки нові, т/м «Zara», 14 шт.; футболки нові, т/м «Reserved», 28 шт.; футболки нові, т/м «Group», 11 шт.; футболки нові, т/м «House», 7 шт.; штани нові, т/м «Zara», 3 шт.; штани нові, т/м «Pull&Bear», 14 шт.; штани нові, т/м «Reserved», 8 шт.; штани нові, т/м «Asos», 1 шт.

Доводи апелянта про те, що дана постанова є незаконною через неправильне застосування норм матеріального права і грубе порушення норм процесуального права, а також в даній постанові та матеріалах справи не міститься жодної інформації про вину ОСОБА_1 , є надуманими та не приймаються до уваги.

Щодо посилань захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Госедло О.Д. про те, що постанова судді винесена без його участі, чим порушено право правопорушника на справедливий судовий захист, а сам правопорушник був позбавлений права дати свої пояснення, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції. Правопорушник дав свої пояснення по суті справи та апеляційної скарги і повністю підтримав вимоги передбачені в апеляційній скарзі.

За наведених підстав вважаю, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 472 МК України, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на викладене, вважаю постанову суду першої інстанції законною, не вбачаю підстав для її скасування, а відповідно, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Госедло О.Д. строк на апеляційне оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Госедла О.Д. залишити без задоволення.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич