Справа № 163/2427/20 Провадження №33/802/692/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст. 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митниці Пікалюка М.С., скаржника ОСОБА_1 , захисника Дзивульської Л.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, АДРЕСА_1 , на постанову судді Любомльського районного суду від 27 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 37 476, 49 гривень з конфіскацією в дохід держави 1200 євро та 100 злотих, загальною вартістю 37 476,49 гривні.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05.07.2020 з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби пассажиром автомобіля "ДАФ", номерний знак НОМЕР_1 , не задекларував за встановленою формою 1200 євро та 100 злотих, що за офіційним курсом НБУ разом становили 37 476,49 гривні, та знаходились у гаманці разом із задекларованою валютою і були виявлені під час її перерахунку.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що накладене судом стягнення не відповідає характеру і тяжкості вчиненого ним правопорушення, а тому є безпідставним. Посилається на неврахування судом відсутність умислу на вчинення правопорушення, малозначності вчиненого правопорушення, щирого каяття та відсутності тяжких наслідків. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та звільнити його від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши скаржника та захисника, які апеляцію підтримали з наведених у ній мотивів, представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.472 МК України є вірною.

Посилання апелянта на те, що він своїми діями, не завдав шкоди, до уваги судом не приймається, оскільки не впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення та не може вплинути на призначене судом безальтернативне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, які наявні в матеріалах справи, а тому правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 безальтернативного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів (не задекларованої валюти)- безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів (не задекларованої валюти).

На думку апеляційного суду, розмір призначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією не задекларованої валюти повністю відповідає санкції ст.472 МК України та вірно встановлений судом першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком.

Таким чином, апеляційний суд, не вбачає можливості звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, оскільки дане правопорушення не є малозначним.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови судді місцевого суду та звільнення останнього від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, про що просить скаржник в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 27 серпня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М.Клок