ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 Справа №607/14102/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., з участю захисника Чудопалова Ю.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає в АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 401642 від 20.08.2020 року, 20.08.2020 року о 11 год. 15 хв. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 допустила порушення умов карантину в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по вул. Куліша, 1а у м. Тернопіль, що полягало у перебуванні персоналу на робочому місці та обслуговувані клієнтів без засобів індивідуального захисту (масок/рукавичок), чим порушено вимоги п. 7 постанови Головного санітарного лікаря № 17 від 09.05.2020 року, а також постанови КМУ №644 від 22.07.2020.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи Беручи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, справа розглянута за її відсутності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Чудопалов Ю.Ю. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у даній адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , оскільки вона немає жодного відношення до магазину «Додому» та в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного висновку.

За диспозицією ст.44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Постановою Головного санітарного державного лікаря № 17 від 09.05.2020 року затверджено Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), відповідно до яких працівники торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички.

В силу ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у протоколі адміністративне правопорушення ВАБ № 401642 від 20.08.2020 року вказано, що підприємницьку діяльність в магазині «Додому» здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 20.08.2020 року, магазин «Додому» по АДРЕСА_2 належить ФОП ОСОБА_2 , а вона є її довіреною особою.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яких саме дій не вчинила ОСОБА_1 відповідно до покладених на неї службових обов`язків на виконання вимог, передбачених нормативно-правовим актом, зазначеним у цьому протоколі.

Долучену до матеріалів справи довіреність від 12.08.2019 року, якою ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 представляти її інтереси у всіх без винятку органах, здійснювати від її імені всі повноваження та представляти її інтереси та пояснення ОСОБА_1 про те, що вона є довіреною особою суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджують виконання нею будь-яких службових обов`язків.

Крім того, оглянуті в судовому засіданні відеоматеріали не містять дати та часу зйомки, з них неможливо однозначно встановити місце здійснення відеозапису та відповідно не доводять вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, що полягають у порушенні умов карантину.

Долучені до матеріалів справи рапорти працівників поліції від 20.08.2020 року не можуть слугувати беззаперечним доказом, який виключає «розумний» сумнів, оскільки самі по собі є лише описанням обставин адміністративного правопорушення, викладених у протоколі.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що наявні у матеріалах справи докази вини ОСОБА_1 у здійсненні нею порушенні умов карантину, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в її діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяК. М. Грицай