33/804/529/20
242/2606/20
Категорія: ст. 172-7 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Коліщук З.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А., розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку оскарження постанови судді Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Руда Львівської області, громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Української міської ради 7 скликання, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції, 13.03.2020 року, точний час не встановлений, перебуваючи в приміщенні Української міської ради за адресою Донецька область, м. Українськ, вулиця Первомайська, 24, усвідомлюючи наявну суперечність між її приватним інтересом і службовими обов`язками, всупереч вимогам п.2 ч.1 ст.28 Закону України Про запобігання корупції, ст.172-7 КУпАП, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, а саме, не повідомила у встановленому зазначеним Законом випадку колегіальний орган - Українську міську раду про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час засідання міськради 13.03.2020 і взяла участь у голосуванні, обравши варіант відповіді ЗА при розгляді проекту рішення № 7/53-431 від 13.03.2020, яким надавалось право оренди нежитлового приміщення для відкриття молодіжного центру її онуком ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 , порушила вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» про обов`язок не вчиняти дій і не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, а саме, будучи депутатом Української міської ради 7 скликання, відповідно до підпункту б п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції, 13.03.2020 року, точний час не встановлений, перебуваючи в приміщенні Української міської ради за адресою Донецька область, м. Українськ, вулиця Первомайська, 24, усвідомлюючи наявну суперечність між її приватним інтересом і службовими обов`язками вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів під час засідання міськради 13.03.2020 року і взяла участь у голосуванні, обравши варіант відповіді ЗА при розгляді проекту рішення № 7/53-431 від 13.03.2020 року, яким надавалось право оренди нежитлового приміщення для відкриття молодіжного центру її онуком ОСОБА_2 .

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 30.07.2020 року справа № 242/2606/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП об`єднана зі справою № 242/2507/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП в одне провадження, об`єднаній справі присвоєний єдиний унікальний номер 242/2606/20 (а/с 105).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення: за ч.1 ст.172-7 КУпАП штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.; за ч.2 ст.172-7 КУпАП штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн., на підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення, закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на карантинні заходи у державі і отримання нею копії постанови 04.09.2020 року.

З огляду на наведене, вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і просить його поновити.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала за таких підстав.

Відповідно до ст.294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З протоколу № 274 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, (а/с 5-7) і протоколу № 273 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, (а/с 57--63), які складені 02.06.2020 року щодо порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 28, 35 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» вбачається, що остання була обізнана про складання цих протоколів, підписала їх, у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначила, що пояснення надані на окремому аркуші (а/с 10), у протоколі № 273 особисто нею у графі «зауваження щодо змісту протоколу, мотиви стосовно відмови його підписання» написані зауваження (а/с 62); при складанні цих протоколів їй під розпис були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП відбувся 31.07.2020 року у Селидівському міському суді Донецької області за участю ОСОБА_1 , що вбачається з протоколу судового засіданні від 30.07.2020 року (а/с 157-159) і постанови суду першої інстанції від 31.07.2020 року (а/с 161-166).

З урахуванням цього слід визнати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не були порушенні права останньої, передбачені ст.268 КУпАП, вона була присутня у судовому засіданні, надавала пояснення, мала можливість звернутися за юридичною допомогою, клопотань або заяв від неї про перенесення судового розгляду на іншу дату до суду першої інстанції не надходило.

Окрім того, у судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 була допитана свідок ОСОБА_2 , а за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у судовому засіданні після роз`яснення головуючим у справі їй прав і обов`язків не виявила бажання звернутися за юридичною допомогою.

Таким чином, вважаю, що ОСОБА_1 з 02.06.2020 року. була обізнана про складенні щодо неї протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, розгляд справи у суді першої інстанції відбувся за участю останньої, вона не була обмежена у конституційних правах, окрім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду і у визначений ст.294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

На підставі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, або з моменту, коли особа дізналася про прийняте судове рішення, а з моменту винесення постанови.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 посилається на карантинні заходи у державі і отримання нею копії оскаржуваної постанови 04.09.2020 року, тому пропустила строк на подачу апеляційної скарги, вважає причину пропуску поважною.

З огляду на наведене, вважаю, що ОСОБА_1 мала можливість у визначені законом строки подати апеляційну скаргу, яку вона подала лише 21.09.2020 року, наведені нею причини пропуску строку оскарження постанови суду від 31.07.2020 року не можна визнати поважними.

Посилання на карантинні заходи як на поважність причини пропуску на апеляційне оскарження не є слушними, оскільки ці заходи не завадили ОСОБА_1 приймати участь у судовому засіданні при розгляді справи стосовно неї судом першої інстанції.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами та з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, відповідно до яких, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а також практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском встановленого законом строку на оскарження, окрім того, остання була присутня у судовому засіданні 30.07.2020 року при розгляді справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, стосовно неї, вона не була обмежена у конституційних правах, копію постанови від 31.07.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності була спрямована на адресу ОСОБА_1 судом першої інстанції (а/с 167), апеляційна скарга останньою подана до суду першої інстанції 21.09.2020 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження судового рішення, в апеляційній скарзі не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року повинно бути відмовлено, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами статей 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення: за ч.1 ст.172-7 КУпАП штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700грн.; за ч.2 ст.172-7 КУпАП штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400грн., на підставі ч.2 ст.36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Апеляційну скаргу на постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: