ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3971/20 Головуючий суддя І інстанції Садовський К.С.
Провадження № 33/818/758/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Марцонь Д.Г., а також представника митниці Тиндика М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою в.о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Гончар Н. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , 1984 року народження, громадянина України, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, мешканець м. Харкова,

закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Вилучений по протоколу про ПМП № 0007/80700/20 від 03.01.2020 року автомобіль марки «Ауді А6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 повернуто ОСОБА_1 .

В постанові зазначено, що 10 березня 2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 481 МК України. Автор протоколу про порушення митних правил № 0007/80700/20 від 03.01.2020 року зазначає, що 06.07.2019 року громадянин України ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС у режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» ввіз на митну територію України автомобіль марки «Ауді А6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 із зобов`язанням про зворотне вивезення транспортного засобу у термін до 04.09.2019 року. Вказаний автомобіль за межі території України було вивезено лише 03.01.2020 року, тобто з перевищенням встановленого ч.4 ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування.

В апеляційній скарзі, в.о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Гончар Н. просив постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції цієї статті.

Посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України більш ніж на тридцять діб, а тому в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

В судові засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судові засідання з`явився захисник ОСОБА_1 адвокат Марцонь Д.Г., який повідомив, що ОСОБА_1 на теперішній час перебуває за межами України та виконує свої трудові обов`язки, але не заперечує, щоб справа розглядалась без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розгляду апеляційної скарги в.о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Н. Гончар без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника митниці Тиндика М.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, а також пояснення Захисника Марцонь Д.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав постанову судді законною і обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у справі, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до відомостей зобов`язання про зворотнє вивезення транспортного засобу (арк. 11) вбачається, що ОСОБА_1 06.07.2019 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС у режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» ввіз на митну територію України автомобіль марки «Ауді А6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із зобов`язанням про зворотне вивезення транспортного засобу у термін до 04.09.2019 року.

Відповідно до листа начальника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області від 29.08.2019 року (арк. 19) вбачається, що 13.08.2019 року у м. Харкові на окружній дорозі в р-ні 2-го під`їзду на м. Пісочин Харківської області відбулась ДТП за участю автомобіля Renault, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В ході зазначеної пригоди автомобіль «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав пошкодження передньої та передньої правої частини.

Про цей факт ОСОБА_1 повідомив Харківську митницю ДФС, про що свідчить його власноручна заява із додатками (арк. 25-33).

Аналізуючи відомості, зазначені ОСОБА_1 у його заяві, апеляційний суд дійшов висновку, що вони відповідають відомостям, які містяться у зразку цієї заяви щодо не включення часу дії обставини дорожньо-транспортної пригоди до терміну вивезення автомобіля з території митного кордону України, який є наявним на стенді зразків у приміщенні Слобожанської митниці Держмитслужби.

Після звернення ОСОБА_1 до митниці, на підставі затверджених зразків, які містяться на дошці повідомлень у приміщенні Митниці і виходячи зі змісту додатків цього звернення, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 було виконані усі дії спрямовані на попередження органу митниці про настання непереборної сили дорожньо-транспортної пригоди, яка завадила йому у строк вивезти транспортний засіб за межі митного кордону України, про що слушно зазначив суд першої інстанції у своїй постанові (арк. 191 зворотній бік).

В свою чергу, митниця з незрозумілих підстав не звернулась до ОСОБА_3 із запитом про надання додаткової інформації щодо поважності причин пропуску строку не вивезення транспортного засобу за межі митного кордону України та направивши ОСОБА_1 листа (арк. 34), не повідомила, що строк тимчасового ввезення транспортного засобу був продовжений.

Так само, відповідальна особа митниці, після отримання заяви повідомлення встановленого зразку, що не заперечувалось представником митниці під час апеляційного розгляду, не надсилала будь-яких рішень або листів щодо термінового виконання вимог щодо вивезення транспортного засобу за межі митного кордону України. Лише наприкінці грудня, тобто після спливу майже чотирьох місяців ОСОБА_1 було направлено листа, внаслідок чого останній 03.01.2020 року після ремонту транспортного засобу, без затримань у часі намагався вивезти автомобіль, але працівники митниці склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення і направили його в суд, для розгляду, не зважаючи на наявність попередження та заяви-повідомлення ОСОБА_1 про наявність об`єктивних причин неможливості виконання покладених на нього обов`язків.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16.09.2019 року виїхав за межі території України , оскільки працює за трудовим договором на території Латвійської Республіки, що підтверджується копією трудового договору (арк.56-59), а також фотокопіями квитків (арк.60).

20.12.2019 року ОСОБА_1 повернувся на територію України, що підтверджується листом начальника головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 (арк. 107).

23.12.2019 року в.о. начальника митниці Любченком М. було направлено листа ОСОБА_1 про те, що на розгляді митниці перебуває його заява від 30.08.2019 року, щодо перебування в митному режимі тимчасового ввезення автомобіля іноземної реєстрації «Ауді А6», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Також у цьому листі зазначено, що для при1няття рішення щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил пропонує прибути 10.01.2020 року об 11.00 год. до митниці для надання пояснень.

Відповідно до повідомлення фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (арк. 71) вбачається, що в період часу з 23.12.2019 року до 03.01.2020 року автомобіль «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився на станції технічного обслуговування «Спутник» та виконувався ремонт цього автомобіля. Автомобіль мав пошкодження, які унеможливлювали самостійне його пересування.

03.01.2020 року ОСОБА_1 забрав автомобіль зі станції технічного обслуговування та саме у цей же день, не дочікуючись дати, зазначеної у листі митниці, а саме 10.01.2020 року, направився до органу митниці для вивезення його автомобіля з території митного кордону України, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на перевищення встановленого ч.4 ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 вини, як ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказана обставина унеможливлює задоволення апеляційних доводів в.о. начальника митниці.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу в.о. начальника Слобожанської митниці Держмитслужби Гончар Н. залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков