Справа №461/7624/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Романини М.Г., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №113492 від 04.09.2020 року, 04.09.2020 року о 07:30 год. по вул. Городоцькій, 73 у м. Львові водій ОСОБА_1 керуючи а/м Богдан НОМЕР_1 н.з. НОМЕР_2 рейс №20 здійснював регулярні перевезення пасажирів по міському автобусному маршруті в кількості більше, ніж кількість місць для сидіння передбачених технічною характеристикою ТЗ, більше на десять осіб, чим порушив обмеження щодо карантину людей, визначених п. 11 пп. 2 Постанови КМУ від 22.07.2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», із змінами внесеними ПКМУ від 12.08.2020 року №712».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що не міг вплинути на кількість пасажирів, оскільки останні не реагували на його зауваження. При цьому, зазначив, що вже неодноразово викликав поліцію у таких випадках та мав намір зробити це і в цій ситуації.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "зелений" рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж: кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання протоколу не було дотримано вимог КУпАП та не зібрано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Зокрема, до протоколу не долучено пояснень свідків, які були пасажирами даного автобуса, інших свідків, документів на підставі яких здійснювалось перевезення, даних про підстави та повноваження щодо здійснення пасажирських перевезень, технічні характеристики автобуса, тощо.

Сам по собі долучений до протоколу відеозапис не фіксує того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення коли кількість пасажирів перевищувала кількість місць для сидіння, адже він не фіксує точну кількість пасажирів, не зафіксована кількість місць у автобусі на яких дозволено перевезення пасажирів(місця для сидіння), тобто такий відеозапис в повній мірі не фіксує кількості пасажирів, різниці у дозволеній та перевищеній кількості, хоча відображає те, що у автобусі були особи, які не знаходились на місцях для сидіння пасажирів.

Крім того, до протоколу не надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Богдан НОМЕР_1 н.з. НОМЕР_2 , копії посвідчення водія, тобто особи щодо якої складено протокол, що створює об`єктивні перешкоди у встановленні наявності чи відсутності факту здійснення перевезення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, пасажирів в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, яка передбачена технічною характеристикою даного транспортного засобу. Відомостей про технічні характеристики автобуса матеріали справи теж не містять.

До протоколу не долучено доказів щодо режиму у якому здійснював перевезення ОСОБА_1 (звичайному режимі руху, режимі маршрутного таксі чи експресному режимі руху), не долучено відповідних доказів, які б стверджували, що ОСОБА_1 здійснював заборонене перевезення. Зокрема, не надано доказів, що ОСОБА_1 здійснював перевезення у режимі маршрутного таксі, та доказів кількості (регулярність) перевезення, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі.

З наданих суду матеріалів вбачається, що відповідні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання або найманим працівником суб`єкта господарювання, який здійснює пасажирські перевезення автомобільним транспортом, відсутні.

Разом з цим, матеріали справи не вказують що в обов`язки ОСОБА_1 , як водія, входить контроль кількості пасажирів, з огляду на те, що такий контроль мав би організувати суб`єкт, який фактично надає послуги перевезення пасажирів, тобто особа яка на відповідній правовій підставі обслуговує даний міський автобусний маршрут.

За наведених обставин, навіть сам факт визнання особою вини у порушенні встановлених обмежень, враховуючи необізнаність даної особи у юридичних тонкощах адміністративного провадження та розумінні положень нормативного акту порушення якого даній особі інкримінується, за відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів чи даних з цього приводу, не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних та допустимих доказів і не звільняє уповноважену на складання протоколу особу від обов`язку збирання відповідних доказів доведення факту правопорушення.

З огляду на викладене, матеріали справи не містяь належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у протоколі.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП, а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, що згідно п.1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

Враховуючи вищенаведене, провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.