Справа № 166/472/20 Провадження №33/802/547/20 Головуючий у 1 інстанції:Лозицький С. О.
Категорія:ч.1 ст.247 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Колєснік Богдана Володимировича на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 07 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08 квітня 2020 року об 16 год. 26 хв. на вул.Сагайдачного в смт.Заболоття Ратнівського району, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Колєснік Б.В. подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, оскільки перебував на пасажирському сидінні, а за кермом перебувала інша особа - ОСОБА_2 . Про це ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, однак останні цього до уваги не брали, і затримавши його відразу ж доставили до медичного закладу для проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Після проведення такого огляду, його висновки ОСОБА_1 не заперечувались. Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що до суду в якості свідків викликались особи, які вказані в протоколі та працівники поліції, а також особа, яка фактично керувала автомобілем ОСОБА_2 , однак в судове засідання не з`явились та не допитувались судом з приводу обставин, які викладені у протоколі, що на думку сторони захисту свідчить про неповноту судового розгляду справи. Зазначає і про те, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення освідування на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 на місці зупинки не пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, як це передбачено чинним законодавством, а відразу ж його було затримано і доставлено в медичний заклад. Вважає, що всі докази, які зібрані працівниками поліції після його адміністративного затримання є такими, що отримані з грубим порушенням законної процедури та прав особи, і не можуть вважатись допустимими.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Б.В., який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції вказав про те, що з відеозапису із боді-камери працівника поліції не можливо встановити чи керував він транспортним засобом, однак вважав, що матеріали справи містять інші докази, які підтверджують факт керування, а саме - послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228514 від 08.04.2020 року, висновок щодо результатів медичного огляду №57 від 08.04.2020 року, протокол про адміністративне затримання АЗ№174614 від 08.04.2020 року та копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАА №691892.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, в суді першої інстанції пояснював, що у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці автомобілем не керував.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Колєснік Б.В. підтримав такі пояснення свого довірителя, а також вказав про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На відеозаписі, який наявний в матеріалах справи відсутній факт того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Такі доводи сторони захисту знайшли свою підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на те, що суд першої інстанції взявши до уваги одні докази, взагалі не спростував інші, - пояснення ОСОБА_1 , його захисника та відеозапис з боді-камери працівника поліції.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України, окрім іншого, несуть особи, які керують транспортним засобом, тобто водії, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулює Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них, затверджена наказом Департаменту патрульної поліції 03.02.2016 року №100.

За положеннями п.5 Розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відеозапис з боді-камери працівника поліції, який міститься в матеріалах справи неодноразово переривається, що є порушенням вищевказаної Інструкції. На цьому відеозаписі зафіксований факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в службовому транспортному засобі, факт проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі, а також факт оголошення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відеозапис не містись будь-якої інформації, яка вказувала б про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , тобто виконував функції водія, за обставин, які зазначені в протоколі.

Не підтверджує факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом і постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАА №691892 від 08.04.2020 року за ч.1 ст.126 та ч.5 ст.121 КУпАП, на яку місцевий суд постався в оскаржуваній постанові суду в якості доказу винуватості, оскільки вона рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 28.08.2020 року була скасована.

При цьому, слід зазначити, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього, іншими доказами не підтверджено, і не знайшло це свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення, які складені працівником поліції, не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять, і не було таких здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Ратнівського районного суду Волинської області від 07.07.2020 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Колєсніка Богдана Володимировича задовольнити.

Постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 07 липня 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк