ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/821/20 Справа № 216/2479/20 Суддя у 1-й інстанції - Сидорак В. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 25 квітня 2020 року о 18 год. 35 хв. в м. Кривий Ріг, Центрально-Міський р-н, вул. Свято-Миколаївська у дворі буд. 15 керував автомобілем HYUNDAI I20 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Велась відеофіксація на нагрудні реєстратори АЕ00268, АЕ00164.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року і провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що справа розглянута судом з порушенням процесуальних норм права, без об`єктивного та всебічного з`ясування обставин, без суворого додержання законності, що є не припустимим та порушує право особи на справедливий розгляд справи.

На думку апелянта, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не допитувалися та не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього, протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №340960 від 25.04.2020 року складений фактично на підставі пояснень іншої особи ОСОБА_4 , про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані сп`яніння, який в подальшому з приводу свого пояснення допитаний в суді не був, а тому, не можна вважати доказами вчинення адміністративного правопорушення передбаченого, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час перевірки звернення свідка ОСОБА_4 патрульними поліцейськими було встановлено, що фактичного керування транспортного засобу не було, автомобіль знаходився в неробочому стані та ОСОБА_1 надав пояснення патрульним поліцейським, що в той день він не керував транспортним засобом, тому від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

На думку апелянта, судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 , заявляв в усній формі про допит свідка ОСОБА_5 , яка бачила події того дня та може підтвердити, що транспортним засобом, на який вказував свідок ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в той день не керував.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Копійко А.А. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1375 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінку всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Апеляційним переглядом встановлено, що 25 квітня 2020 року о 18 год. 35 хв. в м. Кривий Ріг, Центрально-Міський р-н, вул. Свято-Миколаївська у дворі буд. 15 керував автомобілем HYUNDAI I20 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Велась відеофіксація на нагрудні реєстратори АЕ00268, АЕ00164.

Так, на думку суду першої інстанції винність ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду. При цьому, ОСОБА_3 в окремих письмових поясненнях зазначив, що 25.04.2020 року о 18 год. 30 хв. він знаходився в своєму автомобілі Шкода Октавія А5 номерний знак НОМЕР_2 за адресою вул. Свято-Миколаївська, буд. 15. Водій на автомобілі Хюндай І20 червоного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 заблокував йому виїзд. На прохання ОСОБА_3 від`їхати ОСОБА_1 відмовився. Тому ОСОБА_3 був вимушений викликати поліцію, так як водій знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після цього о 18 год. 35 хв. вказаний водій від`їхав;

- відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора УПП.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які посилається суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_1 , не є належними доказами правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, вони засвідчують тільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, а не факт керування останнім транспортним засобом.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони за ст. 130 КУпАП є саме керування особою транспортним засобом, при цьому не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічними можливостями транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , а також матеріали справи взагалі не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух.

Крім цього, апеляційний суд ставить під сумнів і покази ОСОБА_3 , який зазначив, що ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, оскільки з відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що перед відмовою ОСОБА_1 у проходженні огляду на стан сп`яніння між громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник конфлікт через те, що нібито ОСОБА_1 не звільнив місце для виїзду ОСОБА_3 зі свого паркувального майданчику, в ході якого у громадянина ОСОБА_3 виникло неприязне ставлення до ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом та зазначені доводи матеріалами справи не спростовані.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, допитана у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснила, що 25 квітня 2020 року вона перебувала поруч та бачила, що між громадянином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відбулась сварка, але в той час громадянин ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля Хюндай І20 червоного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , а відтак і не керував ним. Тому підстав проходити медичний огляд на стан сп`яніння у ОСОБА_1 не було.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає дії працівників поліції неналежними та необґрунтованими.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про невідповідність дій працівників поліції обстановці, що склалася, а також про їх упередженість.

На переконання апеляційного суду, поза увагою районного суду були залишені обставини, які спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, і такими, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої не надав належної та об`єктивної оцінки.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко