КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/3787/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Літвінова Олексія Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України,

за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Літвінова О.Ф.,
представника Київської митниці Держмитслужби Тищенка Ю.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме: грошових коштів у сумі 3 500 євро та 1 655 доларів США.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 29 червня 2020 року о 19 год. 20 хв. в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», в порушення ст. 471 МК України, під час проходження спрощеного митного контролю «зеленого коридору» перемістила готівку в розмірі 13 480 євро та 1 675 доларів США, тобто з перевищенням встановленого законодавством граничного розміру, через митний кордон України.

В апеляційній скарзі захисник Літвінов О.В. просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині конфіскації в дохід держави грошових коштів в сумі 3 500 євро та 1 655 доларів США, конфісковані кошти повернути ОСОБА_1 , в іншій частині постанову залишити без змін.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала лише 17 серпня 2020 року, засідання було проведено без її участі, відтак строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Апелянт вказує, що готівка переміщувалась без ознак приховування та належить ОСОБА_1 , вилучені в кошти є її заробітком, оскільки вона працює за кордоном офіційно відповідно до контракту.

В апеляційній скарзі захисник звертає увагу на те, що правопорушення, яке вчинила ОСОБА_1 є незначним, оскільки збитки та шкоду державі своїми діями вона не завдала, її необережні дії не були направлені на ухилення від сплати мита, податків чи інших зборів.

Апелянт зазначає, що шкода, яка була завдана державі від дій ОСОБА_1 , полягала лише в тому, що держава неотримала інформації, передбаченої декларацією, яку мала б отримати.

При цьому ОСОБА_1 вказала, що переміщувала готівку без ознак приховування та провозила суму близьку до гранично-допустимої, окрім того добровільно видала готівку.

Також захисник звертає увагу суду на характеризуючі дані ОСОБА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, є пенсіонеркою, але в той же час самостійно та офіційно заробляє собі на життя.

Окрім того захисник зазначає, що в протоколі про порушення митних правил відсутні докази, які б підтверджували завдання шкоди державним чи суспільним інтересам. Підстав вважати, що гроші, які ОСОБА_1 перевозила, були отримані незаконним шляхом - відсутні, і єдине протиправне діяння, яке вчинила остання, полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

В доводах апеляційної скарги апелянт також посилається на Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2019 року «Садоча проти України», яким було констатовано порушення Україною статті 1 Першої протоколу до Конвенції. Суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненного правопорушення.

Захисник підсумовує, що з огляду на зазначені вище обставини справи, практику Європейського суду з прав людини застосування до ОСОБА_1 і штрафу, і конфіскації предметів порушення митних правил, буде порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі "правопорушення та відповідальності".

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 копії судового рішення, ухваленого 07 серпня 2020 року за її відсутності, отримала 17 серпня 2020 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Літвінова О.В., які підтримали апеляційну скаргу, представника Київської митниці Держмитслужби Тищенка Ю.В., який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не оскаржується доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 МК України за обставин, встановлених судом, апеляційний суд в цій частині постанову не переглядає.

Оскаржуючи судове рішення захисник Літвінов О.В. зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було неповно з`ясованообставини, що мають значення для справи.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, в повній мірі дотримався вимог закону.

Щодо доводів апелянта про необґрунтованість застосування адміністративного стягнення та недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що вимоги вказаної статті судом дотримані.

Так, санкція ст. 471 МК України передбачає виключно накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Оскільки ОСОБА_1 без декларування перемістила валютні цінності, сума яких перевищує 10000 євро, конфіскація предметів порушення митних правил - готівки в сумі, що перевищує встановлені законодавством обмеження, застосована до ней на законних підставах.

З огляду на те, що положеннями ст. 471 МК України не передбачено альтернативного виду стягнення за даний вид правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , які характеризують її виключно з позитивної сторони, не можуть бути взяті до уваги під час розгляду даного провадження, а тому доводи апелянта про суворість накладеного на ОСОБА_1 стягнення є необґрунтованими.

Крім того апеляційний суд зазначає, що Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено накладення стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією відповідної статті, чи її частини.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою та ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим підстав для її скасування або зміни апеляційним судом не встановлено, а відтак апеляційна скарга захисника Літвінова О.В.задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Літвінова О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун