ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1229/20 Справа № 179/1116/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 гривень.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, водій ОСОБА_1 25 липня 2020 року о 09.15 год. в смт. Магдалинівка по вул.. Лівобережна, № 108, керуючи автомобілем CHEVROLET EPICA, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись на прямолінійній ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , при зустрічному роз`їзді. В результаті ДТП потерпілі відсутні, транспортні засоби отримали незначні механічні пошкодження, чим завдано матеріальний збиток, чим порушив вимоги п. 12.1, та п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням правопорушення у стані крайньої необхідності та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суду не надано жодних доказів того, що даний протокол складений посадовою особою, і те, що ця посадова особа кимось була уповноважена на такі дії. У справі відсутні покази свідків, висновок експерта, технічні відомості про той факт, якими саме приладами проводилося вимірювання місця ДТП; фотографії, надані до справи, не можуть бути належним доказом, так як на них не зазначено місце ДТП, розмітки дороги.

Вказує, що інспекторами поліції не надано жодної оцінки про факт залишення місця ДТП іншим учасником ДТП; не заперечує факту наявності обставин для притягнення до адміністративної відповідальності, однак відзначає про відсутність своєї вини, оскільки порушення вчинено у стані крайньої необхідності; транспортні засоби отримали незначні пошкодження, потерпілі відсутні, ніяких претензій до ОСОБА_2 він не має, як і сам ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Петрушенко О.Д., яка апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП суддя виходив з того, що він порушив вимоги пунктів 12.1 та 13.1 ПДР України що підтверджується матеріалами справи.

З зазначеними висновками судді апеляційний суд погоджується, вважає їх правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 25 липня 2020 року о 09.15 год. в смт. Магдалинівка по вул.. Лівобережна, № 108, керуючи автомобілем CHEVROLET EPICA, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись на прямолінійній ділянці дороги не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , при зустрічному роз`їзді. В результаті ДТП потерпілі відсутні, транспортні засоби отримали незначні механічні пошкодження, чим завдано матеріальний збиток, чим порушив вимоги п. 12.1, та п. 13.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

За наслідками зазначеної ДТП поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії за невиконання ним вимог пунктів 12.1 та 13.1 ПДР України.

Виходячи із встановлених обставин події, вбачається, що ДТП виникла в наслідок невиконання ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1 та 13.1 ПДР України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні захисник пояснила, що обставини справи ніким не оспорюються.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_1 викликані станом крайньої необхідності апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу.

Посилаючись на стан крайньої необхідності ОСОБА_1 та його захисником не наведено обґрунтованих доводів, що за обставин події ДТП, при виникненні для нього небезпеки уникнути зіткнення дзеркалами було не можливо.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що під час перегляду постанови судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року за доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують, підстав для скасування постанови судді не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун