ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви про відвід

20 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - Миколаєнко Т.А.,

за участі:

секретаря судового засідання - Костроміної Л.В.,

заявника - представника потерпілого ОСОБА_1 ,

представника потерпілого Новіка В.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника потерпілого Мартьянова Василя Івановича, який діє в інтересах потерпілого - ОСОБА_3 , про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова Вадима Вікторовича в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

09 жовтня 2020 року під час розгляду вказаної справи представником потерпілого адвокатом Мартьяновим В.І. подано заяву про відвід судді Морозову В.В.

Вказана заява мотивована тим, що в ході розгляду даної справи головуючим суддею Морозовим В.В. відмовлено представнику потерпілого ОСОБА_1 у задоволенні повторно заявленого клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, обґрунтованого необхідністю встановлення дотримання водієм Правил дорожнього руху, а саме п. 12.3, в частині визначення технічної можливості уникнення зіткнення з іншими учасниками дорожнього руху, а також можливості вчасно виявити небезпеку для дорожнього руху і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення, з посиланням на правові позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наведені у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 739/2926/16-к та у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 490/10025/17. Також, на обґрунтування заяви про відвід, представник потерпілого адвокат Мартьянов В.І. зазначає, що головуючим суддею Морозовим В.В. відмовлено у задоволенні поданого ним клопотання про призначення комісійної судової автотехнічної експертизи, мотивованого тим, що висновок експерта, наданий захисником Прядкою В.М., в частині дотримання водієм ОСОБА_2 п. 12.3 Правил дорожнього руху протирічить висновку експерта від 01 жовтня 2020 року № 4/67Е-20, наданого стороною потерпілого. Крім того, вказує, що головуючим суддею Морозовим В.В. відмовлено у задоволенні поданого ним клопотання про здійснення фіксації перебігу судового процесу технічними засобами. На думку заявника, такі дії головуючого судді свідчать про його упередженість, пов`язану із свідомим небажанням встановити обставини справи, що мають правове значення.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючу суддю Миколаєнко Т.А. та 09 жовтня 2020 року передано їй дану заяву для розгляду.

Вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 30 хвилин 20 жовтня 2020 року.

У судове засідання викликались особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, а саме: заявник представник потерпілого ОСОБА_3 - Мартьянов В.І., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Прядка В.М., особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , потерпілий ОСОБА_3 та представник потерпілого Новік В.І.

У судовому засіданні представник потерпілого - адвокат Мартьянов В.І. подану ним заяву підтримав та просив суд її задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в заяві.

Представник потерпілого - адвокат Новік В.І. у судовому засіданні заяву про відвід судді Морозова В.В. в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтримав та просив суд її задовольнити, підтвердив обставини, викладені у заяві, а також додатково наголосив на тому, що дії судді Морозова В.В. перешкоджають стороні потерпілого на засадах змагального процесу довести засобами доказування наявність в діях гр. ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суддею відхиляються саме ті доводи і клопотання, які мають правове значення. Зауважив, що відмова судді фіксувати судові засідання технічними засобами створює умови для приховування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід судді Морозова В.В. заперечив, зазначивши, що він спрямований на затягування судового процесу.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Прядка В.М., а також потерпілий ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило. Учасники судового процесу не заперечували проти проведення судового засідання у відсутності вказаних осіб.

Неявка сторін не перешкоджає вирішенню заяви про відвід судді, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явилися у судове засідання.

Вирішуючи питання про відвід, суд констатує, що Кодексом України про адміністративні правопорушення взагалі не визначено обставини, які виключають участь судді в справі про адміністративне правопорушення, а також не передбачено порядок розгляду заяви про відвід/самовідвід.

Водночас, за приписами частини 1 статті 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною судовою практикою Європейського суду з прав людини норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22).

Крім того, у своєму рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23 жовтня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом з прав людини кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Відтак, враховуючи вимоги ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з метою додержання принципу законності, вважаю необхідним при вирішенні даної заяви про відвід застосувати за аналогією загальні положення найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуватися положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Вивчивши доводи заяви про відвід, заслухавши пояснення заявника, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Виходячи з положень частин першої та другої статті 80 КПК України, з підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

За приписами частин третьої та четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Стаття 75 КПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді та вказує, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 76 цього Кодексу.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визнається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

У п.п. 49, 50, 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33942/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06 жовтня 2011 року, п.п. 126, 127; "Газета «Україна Центр» проти України" (заява № 16695/04) від 15 липня 2010 року, п.п. 28-32; "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 09 січня 2013 року, п.п. 104-107; «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03 травня 2007 року, п. 66.

Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів, є обов`язком учасника провадження, яким заявлено відвід, у даному випадку представника потерпілого.

Суд переконаний, що у цій справі недостатньо ознак для того, щоб вирішити, що суддя Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 проявляв особисту упередженість.

Крім того, з причин, викладених нижче, вважаю, що у цій справі також відсутня небезсторонність суду за об`єктивним критерієм.

Так, перевіривши наведені заявником підстави для відводу, суд констатує, що в своїй заяві представник потерпілого у справі фактично висловлює свою незгоду з діями головуючого судді Морозова В.В. щодо організації судового процесу, а саме незастосування технічних засобів фіксації судового засідання, а також не погоджується із прийнятими процесуальними рішеннями судді Морозова В.В., зокрема, щодо відмови у задоволенні повторно заявленого клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи та щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення комісійної судової автотехнічної експертизи, що не є підставою для відводу судді та не може оціночно визначатись стороною як сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суд зауважує, що такі заперечення представник потерпілого має змогу викласти в апеляційній скарзі на відповідне процесуальне рішення або судове рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення в цілому.

Суд не вбачає жодної обставини, яка давала б підстави для сумніву в об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості судді Морозова В.В. при розгляді даного провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому побоювання представника потерпілого щодо небезсторонності судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 не можна вважати об`єктивно виправданими, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Інших обставин, які б слугували підставою для відводу судді, учасниками процесу не зазначено.

Ураховуючи наведене, заяву представника потерпілого Мартьянова Василя Івановича про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. суд вважає необґрунтованою, непереконливою та недоведеною, а тому вона не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2 КУпАП, ст.ст. 75-76, 80-81 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника потерпілого Мартьянова Василя Івановича, який діє в інтересах потерпілого - ОСОБА_3 , про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова Вадима Вікторовича в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. А. Миколаєнко