Справа № 428/3492/20
Провадження №3/428/952/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Солошенка П.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 4 ст. 140 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючу ТОВ «ЄБК», м.Сєвєродонецьк, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 293508 від 21.04.2020 року, 19.03.2020 о 21:45 год., в м.Кремінна, на мосту через р.Красна, на а/д О130501, будучи посадовою особою (заступник директора ТОВ «ЄБК»), відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі, не вжила заходів щодо ліквідації ямковості, в результаті чого транспортний засіб «LEXUS GS 350», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник Ходирев А.В. не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належно. ОСОБА_1 надано суду заяву про розгляд справи без неї. Також суду було надано клопотання про закриття провадження по справі з підстав закінчення строків передбачених ст.38 КУпАП та відсутності складу адміністративного правопорушення, з підстав викладених в клопотанні.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник Алексєєв О.І. в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належно.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, в якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Ч.4 ст.140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою статті 140 КУпАП, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктами відповідальності є громадяни, посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності.

За змістом п. 1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху і їхнє усунення, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки руху належить до компетенції власників автомобільних доріг.

Відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах несуть власники доріг або уповноважені ними органи, у віданні яких дороги знаходяться (ст. 24 Закону України «Про дорожній рух»).

Як слідує з протоколу серії БД № 293508, його було складено у відношенні ОСОБА_1 , як посадової особи - заступника директора ТОВ «ЄБК», яка є відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі.

Однак, як слідує з доданого акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 19.03.2020 забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Управління доріг у Луганській області.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 викладених в клопотанні, вона обіймає посаду заступника директора з фінансових питань ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ», яке є підрядною організацією, що здійснює поточний ремонт на підставі укладеного договору підряду з Управлінням розвитку та утримання мережі автомобільних доріг області Луганської обласної державної адміністрації, в межах виділених фінансових ресурсів. ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ» не є власником будь-яких автомобільних доріг та не є відповідальними за утримання автомобільних доріг, а отже і вона, яка посадова особа не відповідальною посадовою особою ТОВ «ЄВРО-БУД КОМПАНІ», тобто суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У відповідності до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: … закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу…

З матеріалів справи, зокрема і протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що протокол у відношенні ОСОБА_1 було складено 21.04.2020 на підставі виявлених після ДТП від 19.03.2020 порушень.

Протокол з доданими матеріалами після повторного автоматизованого розподілу судової справи було передано в провадження судді 16.07.2020, тобто поза межами тримісячного строку.

Таким чином, строк притягнення до адміністративної відповідальності передбачений ст.38 КУпАП на час розгляду справи - сплинув.

Однак зі змісту п.7 ч.1 ст.247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням того, що суду не було надано жодних доказів які б містили відомостей про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, немає посадової інструкції чи інших документів, які б містили документальне підтвердження того, що інкриміноване порушення відносяться до її обов`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються матеріалами справи, а докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП відсутні, а тому необхідно провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.247 п.1, п. 3 ч. 1 ст. 284 , ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник