Справа № 308/2204/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
02.10.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Краснов Р. В. в інтересах ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДМС України Зубенка І. І., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена.
Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представників адвокатів Штефаняка І. І. та Краснова Р.В., неявка яких, з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: ОСОБА_1 та адвокати Краснов Р.В. і Штефаняк І. І. належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; розгляд справи вже відкладався, у тому числі 27.07.2020 за заявою адвоката Штефаняка І. І.; справа у проваджені апеляційного суду перебуває з 23.04.2019 і повинна бути розглянута у розумні строки ; до початку розгляду справи та під час її розгляду апеляційний суд не отримував будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки сторони захисту, а заява адвоката Штефаняка І. І. від 02.10.2020 про відкладення розгляду справи отримана суддею 02.10.2020 о 14 год. 18 хв., після розгляду справи та прийняття судового рішення. Окрім цього, у надісланій до апеляційного суду письмовій заяві адвокат Краснов Р.В. просить справу розглянути за його відсутності (а. с. 144).
Відповідно до ст. 483 МК України адміністративна відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи про порушення митних правил, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , дотримані вимоги як матеріального права, так і процесуального права, і що обставини, за яких ОСОБА_1 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 483 МК України відповідає зібраним по справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам.
Зазначені в протоколі про порушення митних правил відомості підтверджуються і копією листа начальника міжрайонного оперативно-розшукового відділу з м. д. н. п. Чоп від 27.10.2018 (а. с. 7-8), копією листа начальника митного управління Михайлівці від 07.11.2018 в перекладі на українську мову (а. с. 11-12), фотоматеріалами (а. с. 14-16), копією доповідної записки старшого державного інспектора відділу ОР № 3 від 25.10.2018 (а. с. 20), висновком експерта (звітом про оцінку) № 939-12-18 від 03.12.2018 (а. с. 33-35), відомостями з Інтернет-мережі (а. с. 37-48), доповідною запискою головного державного інспектора відділу ОР № 1 УПМП та МВ від 14.01.2019 (а. с. 49-51).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Під час розгляду справи апеляційним судом стороною захисту не оспорювався факт переміщення ОСОБА_1 через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_1 , з напівпричепом р. н. з. НОМЕР_3 , шассі НОМЕР_4 , як вказаних вище сигарет, так і бурштину, проходження митного контролю та після завершення митного оформлення виїзд автомобіля із зони митного контролю за кордон у напрямку митного поста «Вишнє Німецьке» (Словаччина). При цьому копія вироку щодо ОСОБА_6 була надана апеляційному суду саме стороною захисту.
Окрім того, під час розгляду справи апеляційним судом стороною захисту не вказувалось на те, яким вимогам законодавства України не відповідають приєднані до справи у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення докази, які відомості, що зазначені у приєднаних доказах є недостовірними.
Стороною захисту також не надано докази, які б спростовували викладені як у протоколі про порушення митних правил, так і у постанові суду факти та обставини, у тому числі щодо часу, місця та обставин, за яких скоєно правопорушення, найменування, реєстраційні дані та вартість автомобілів, в яких переміщувався через митний кордон України товар, а також щодо найменування, кількості та вартості сигарет, які були переміщені через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Окрім того, під час розгляду справи апеляційним судом стороною захисту не надано докази, які б підтверджували іншу оцінку майна (причепу та бурштину), ніж та що встановлена митним органом при проведенні перевірки. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор ОСОБА_7 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи на такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про вручення ОСОБА_1 протоколу, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції. Оцінюючи ці доводи апеляційний суд бере до уваги матеріали справи про порушення митних правил, з яких видно, що ОСОБА_1 будучи викликаним до митного органу не з`являвся. З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказані обставини унеможливили вручення ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил.
Доводи апеляційної скарги про те, що твердження у протоколі про факт переміщення ОСОБА_1 товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, не відповідає дійсності з огляду на відсутність доказів щодо внесення в автомобіль чи причіп конструктивних змін, переобладнань чи пристосувань, які, у розумінні п. 53 ч. 1 ст. 4 МК України, відповідали б ознакам сховища, що також не підтверджено й висновком експерта, - апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до п. 53 ст. 4 МК України, спеціально виготовленим сховищем (тайником), є сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані із цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо.
Як у постанові судді, так і у протоколі про порушення митних правил, вказано, що тютюнові вироби були приховані та виявлені в конструктивних порожнинах підлоги автомобіля, а бурштин був прихований і виявлений під спойлером у зовнішній частині тягача. Зазначене місце охоплюється визначенням, наведеним у п. 53 ст. 4 МК України як спеціально виготовлене сховище (тайник).
Доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не додано документів у підтвердження повноважень головного державного інспектора відділу оперативного реагування № 1 управління митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_7 на складання протоколів про порушення митних правил та завірення копій документів, які додають до протоколу, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не спростовують факту порушення ОСОБА_1 митних правил. При оцінці цих доводів, апеляційний суд бере до уваги і надану представником митного органу апеляційному суду копію посадової інструкції головного державного інспектора відділу оперативного реагування № 1 УПМП та МВ Закарпатської митниці ДФС, відповідно до якої цей інспектор уповноважений на складання протоколів про порушення митних правил. Так, відповідно до п. 2.2.7 Посадової Інструкції головного державного інспектора відділу оперативного реагування № 1 Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС, до повноважень головного державного інспектора відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС, віднесено ініціювання та складання протоколів про порушення митних правил.
Відповідно до п. 8 Порядку передачі до підрозділу аналізу та протидії митним правопорушенням матеріалів справ про порушення митних правил, заведених іншими підрозділами митниці ДФС, наявні у матеріалах справи копії документів мають бути засвідчені посадовою особою митниці ДФС, якою складено протокол про порушення митних правил, шляхом вчинення напису про засвідчення документа, який складається із слів «Згідно з оригіналом», найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються.
Як такі, що не спростовують фактів порушення ОСОБА_1 митних правил та не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність його вини в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявні як незасвідчені копії документів, так і такі, що засвідчені.
Разом із тим, апеляційний суд не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що при наявності ряду суттєвих недоліків щодо дотримання процедури складання протоколу про порушення митних правил та оформлення матеріалів, суд першої інстанції зобов`язаний був повернути матеріали справи до уповноваженого органу для належного оформлення й з огляду на недоліки не мав права розглядати справу. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що в ході апеляційного розгляду не встановлено допущення працівниками митного органу таких недоліків та порушень при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, які б свідчили про необхідність повернення матеріалів справи для належного оформлення чи додаткової перевірки.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 526 МК України суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , при цьому, не переконавшись про існування даних про своєчасне сповіщення останнього про час та місце її розгляду, що є істотним порушенням вимог ст. ст. 55, 64 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 245, 268, 277-2, 280 КУпАП, ст. ст. 486, 526 МК України, і що в свою чергу є підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд вважає такими, що також не свідчать про необхідність скасування постанови суду першої інстанції. При цьому, береться до уваги те, що: розгляд справи про порушення митних правил без участі правопорушника, відповідно до вимог МК України та КУпАП, не є безумовною підставою для скасування судового рішення; матеріали справи підтверджують неодноразове направлення судом першої інстанції ОСОБА_1 повідомлень про час та місце розгляду справи на адресу, яка наявна в матеріалах справи, і при цьому, адвокат Краснов Р. В., який представляв інтереси ОСОБА_1 , був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідною розпискою, і в свою чергу, також свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду взяв до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 483 МК України, взявши до уваги і належні докази про вартість товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому накладене на ОСОБА_1 стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, - справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Вирішуючи питання щодо накладеного адміністративного стягнення, апеляційний суд також зазначає, що на території Словацької Республіки ОСОБА_1 притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінально-карних діянь, а за законодавством України за скоєння діяння, яке тягне настання адміністративної відповідальності, що не суперечить положенням ст. 61 Конституції України, відповідно до яких, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції, як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, призначати експертизи, тощо; те, що з метою підтвердження зазначених у апеляційній скарзі доводів адвокатом Штефаняком І.І. не заявлялось клопотань про приєднання або витребування доказів по справі, про призначення експертизи, тощо, і до апеляційної скарги не додано доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Краснов Р.В., залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан