Справа № 308/4857/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у відсутності сторін справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/98/20 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 05. 2019.

Цією постановою провадження у справі щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, виконувача обов`язків заступника начальника Закарпатської митниці начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії, про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗР №00008 від 23. 04. 2019 вбачається, що 25. 02. 2019 на адресу Закарпатської митниці ДФС адвокатом Пуканичем Е.В. було направлено запити за №4179 та 5179. У відповіді, що надійшла із Закарпатської митниці ДФС від 28. 02. 2019 за підписом в. о. заступника начальника митниці начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., було відмовлено в наданні інформації. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чим скоїв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, розглянувши справу дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а відмова ОСОБА_3 в наданні інформації на адвокатські запити на підставі ч. 3 ст. 500 МК України, є правомірною. Зокрема, суд першої інстанції встановив, що адвокат Пуканич Е.В. дійсно надавав правову допомогу громадянину Індії ОСОБА_4 і у зв`язку з представництвом інтересів останнього у справі про порушення митних правил звернувся з двома адвокатськими запитами про інформацію до начальника Закарпатської митниці ДФС, до яких додав посвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги, але не додав до них договір про надання правової допомоги чи витяг з такого договору, як це регламентовано ч. 3 ст. 500 МК України, яка є спеціальною правовою нормою, а тому пріоритетною по відношенню до загальної норми ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в якій не передбачено додання до адвокатського запиту такого договору. Вважаючи відмову в. о. заступника начальника митниці - начальника

-2-

Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А.В. на адвокатський запит адвоката Пуканича Е.В. в наданні інформації є правомірною, суд першої інстанції зазначив про існування конкуренції загальної та спеціальної норм. На переконання суду загальні норми містяться у ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а спеціальні норми містяться у ч. 3 ст. 500 МК України, при цьому загальні норми права поширюють дію на певний рід відносин, а спеціальні - на вид відносин в межах роду з метою конкретизації правового регулювання з урахуванням специфіки такого виду відносин. При правозастосуванні в цьому випадку повинні бути дотримані положення щодо співвідношення загальних і спеціальних норм, а саме законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні в практиці щодо інших законодавчих актів України. На думку суду, в. о. заступника начальника митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., відмовляючи у наданні відповіді на запит адвоката Пуканича Е.В. діяв правомірно, відповідно до вимог ч. 3 ст. 500 МК України.

Постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 09. 08. 2019 потерпілому ОСОБА_1 , за його клопотанням строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 05. 2019, поновлено.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та винести нову, якою виконувача обов`язків заступника начальника митниці начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП. Зазначає, що положення ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка регулює питання подання адвокатського запиту, та ч. 3 ст. 500 МК України, яка регулює участь захисника-адвоката в справі про порушення митних правил, не співвідносяться між собою як загальна та спеціальна норми права внаслідок регулювання ними різних правовідносин і вони не конкурують між собою. Тому вважає, що відмова ОСОБА_3 в наданні інформації на адвокатський запит є неправомірною, а оскаржена постанова - незаконною, оскільки винесена з порушенням вимог статтей 245, 252, 280 КУпАП.

Будучи неодноразово належними чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисник адвокат Леміш О.О., потерпілий ОСОБА_1 на розгляд справи щодо ОСОБА_3 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 , його захисника адвоката Леміша О.О. та потерпілого ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 269, 271 КУпАП.

Дослідивши наявні в справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, з таких підстав.

-3-

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Всупереч доводам апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 , суд першої інстанції в достатній мірі з`ясував всі обставин справи, перевірив докази, які наявні в матеріалах справи, та дав їм належну оцінку. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином вмотивував.

Частиною 5 статті 212-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадку, коли така інформація підлягає наданню на запит у тому числі відповідно до закону Україні «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Отже дії заступника начальника митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А.В. обґрунтовано визнані судом правомірними у зв`язку з чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Із протоколу серії ЗР №00008 від 23. 04. 2019 (а.с. 1) вбачається, що 25. 02. 2019 на адресу Закарпатської митниці ДФС адвокатом ОСОБА_1 було направлено запити за №4/19 та 5/19. У відповіді, що надійшла із Закарпатської митниці ДФС від 28. 02. 2019, за підписом в. о. заступника начальника митниці начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухар А.В., відмовлено в наданні інформації. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чим скоїв правопорушення передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Згідно договору від 08. 02. 2019 (а.с. 21-27), адвокат Пуканич Е.В. надавав правову допомогу громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 , який згідно протоколу №0486/30500/19 від 31. 01. 2019, притягнутий до адміністративної відповідальності про порушення митних правил.

У зв`язку з наданням правової допомоги громадянину Республіки Індія ОСОБА_4 у справі про порушення митних правил, адвокатом Пуканичем Е.В. направлено адвокатський запит №4/19 від 25. 02. 2019 начальнику Закарпатської митниці ДФС Балуєву С.С. (а.с. 17) до якого, згідно додатків, долучено посвідчену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчену копію ордеру на надання правової допомоги.

-4-

Із відповіді №07-70-20-34/2821-27/07-70/АДВ від 28. 02. 2019 (а.с. 10-11) за підписом в. о. заступника начальника митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А. вбачається, що адвокату ОСОБА_1 відмовлено в наданні відповіді на запити від 25. 02. 2019 №4/19 та №5/19, оскільки до запитів адвокатом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 500 МК України, не додано витяг з договору, в якому зазначені повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дія, як захисника.

Та обставина, що ОСОБА_3 , як виконувач обов`язків заступника начальника Закарпатської митниці начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії, у відповідь на два одночасні адвокатські запити адвоката Пуканича Е.В. від 25. 02. 2019, підписав листа від 28. 02. 2019 із роз`ясненням порядку ознайомлення зі справою про порушення митних правил і зауваженням про відсутність у запитах вказаних у ч. 3 ст. 500 МК України правових підстав для надання інформації та запитуваних копій документів, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Судом встановлено, що адвокат Пуканич Е.В. надавав правову допомогу громадянину Індії ОСОБА_4 , і з цього приводу звернувся до начальника Закарпатської митниці ДФС із двома адвокатськими запитами щодо отримання інформації, яка була йому необхідна у зв`язку із представництвом інтересів клієнта у справі про порушення митних правил, додавши до запитів посвідчені копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчені копії ордеру на надання правової допомоги.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 500 МК України повноваження адвоката на участь у справі про порушення митних правил підтверджується: довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Зазначені вимоги перекликаються зі змістом статті 271 КУпАП, згідно якої у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат. Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджується, між іншим, ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Цей витяг засвідчується підписами сторін.

Як вбачається із самих адвокатських запитів №4/19, №5/19 від 25. 02. 2019 та із наданої відповіді в. о. заступника начальника митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії до запитів не додано витяг з договору, засвідчений сторонами договору, в якому зазначені повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, а отже посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до уваги не може бути прийнято.

-5-

Таким чином ОСОБА_3 у відповідь на адвокатський запит діяв у межах своїх повноважень.

Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відмова в. о. заступника начальника митниці - начальника Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара А.В., на адвокатський запит адвоката Пуканича Е.В. в наданні інформації є неправомірною, апеляційний суд не приймає до уваги.

На переконання суду загальні норми містяться у ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а спеціальні норми містяться у ч. 3 ст. 500 МК України. При цьому загальні норми права поширюють дію на певний рід відносин, а спеціальні - на вид відносин в межах роду з метою конкретизації правового регулювання з урахуванням специфіки такого виду відносин. При правозастосуванні в цьому випадку повинні бути дотримані положення щодо співвідношення загальних і спеціальних норм, а саме законодавчі акти, які містять спеціальні норми, мають пріоритет у застосуванні в практиці щодо інших законодавчих актів України.

Виходячи з цього в разі, коли норма національного законодавства припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків особи, законність дій якої поставлено під сумнів, підлягає застосуванню підхід, який був би найбільш сприятливим для цієї особи. В даному ж випадку потерпілий ОСОБА_1 наполягає на тому, щоб суд віддав перевагу менш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело б до накладення на заявника додаткових зобов`язань з визначення переважності юридичної сили ч. 3 ст. 500 МК України (в редакції, яка була чинною станом на 28. 02. 2019) та ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Окрім того, у відповідності до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗР №00008 від 23. 04. 2019, належно не вказано відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, не зазначено дату народження особи, місце проживання, сімейний стан, освіта, тощо, не вказано місце вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутній підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відомості про її належне повідомлення про складання протоколу відносно неї.

-6-

Тобто протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, без роз`яснення такій особі їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України.

Суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 в повній мірі врахував усі обставини справи, дослідив усі подані докази. В свою чергу, сукупність наведених у постанові судді обставин свідчить про відсутність достатніх доказів, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, відтак рішення суду про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення також, ураховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 05. 2019 про закриття провадження щодо ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя