Справа № 603/579/20
Провадження № 3/603/229/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався,

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2020 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в с.Сеньків Монастириського району Тернопільської області, вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї бабці ОСОБА_2 з якою спільно проживає в даному домогосподарстві, що виражалось в словесних образах, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну невпевненість внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав повністю у вчиненому розкаявся, суду по справі пояснив, що на ґрунті побутових проблем в нього виник словесний конфлікт із його бабцею ОСОБА_2 . Під час даного словесного конфлікту він не ображав свою бабцю нецензурною лайкою проте говорив на підвищених тонах про що дуже жалкує так як при суперечці не врахував, що це може дійсно вплинути на психічний стан його бабці, а тому просить суд суворо його не карати.

Свідок ОСОБА_3 суду по справі пояснила, що 20.09.2020 року близько 11 год. 00 хв. Була безпосередньо присутня при тому як між ОСОБА_1 та його бабцею ОСОБА_2 на ґрунті побутових проблем відбувався словесний конфлікт на підвищених тонах, проте нецензурної лайки та взаємних образ від них не чула, а тому просить суд суворо не карати ОСОБА_1 .

В підтвердження наданих в суді пояснень сторони також подали суду письмові заяви.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення домашнього насильства.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-даними, встановлю-ними в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.09.2020 року серії ГР №054875, складеного інспектором СРПП №4ПП Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Болюхом Н.І.;

-письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які містяться в матеріалах справи та згідно яких вона пояснила, що 20.09.2020 року близько 11 год. 00 хв. її внук почав до неї безпідставно чіплятися та кричати.

Суд критично відноситься до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 так як згідно наданих нею пояснень вбачається, що остання не була безпосередньо присутня при вищевказаному конфлікті між ОСОБА_1 та його бабцею ОСОБА_2 і про що вони говорили не чула, проте чула, що вони говорили на підвищених тонах.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суб`єктом цього адміністративного правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру саме до одного із членів своєї сім`ї (домашнє насильство), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство (саме такий вид домашнього насильства, інкримінований ОСОБА_1 ) - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення насильства психологічного характеру.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, а також враховуючи як пом`якшуючу обставину щире розкаяння у вчиненому, обтяжуючі обставини судом не встановлені, а також беручи до уваги те, що даними діями нікому не завдано шкоди, дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП та звільнити останнього від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого правопорушення.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Справу провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян