ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/545/20Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 33/817/148/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

Встановив:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав лише 06 квітня 2020 року, а постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема зазначає, що працівники поліції зупинили його з тих підстав, що у нього не спрацював "стоп" сигнал, однак постанови на місці події працівники поліції не виносили, і будь-яких доказів вчинення ним порушення ПДР України в матеріалах справи немає.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, не зазначено, в чому саме проявились його дії щодо ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.

Окрім того вказує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані безпосередньо в судовому засіданні, а тому їхні письмові пояснення, на які посилається суд першої інстанції, не можуть бути беззаперечним доказом його вини, на що також звертав увагу Верховний Суд у своїй правовій позиції, висловленій 27 червня 2019 року у справі №560/751/17.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який в судовому засіданні апеляційного суду просив строк на апеляційне оскарження поновити, апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, закривши провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, прихожу до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, виходячи з таких міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2020 року під час розгляду справи ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, однак копію постанови ним отримано лише 06 квітня 2020 року, яку місцевий суд направив йому 26 березня 2020 року.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 07 квітня 2020 року, вважаю, що у відповідності ст.294 КУпАП 10-денний строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 05 березня 2020 року о 00 годині 44 хвилин в м. Кременці по вулиці 107 Кременецької дивізії, 46 Тернопільської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимога, нестійка хода). Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці за допомогою технічного приладу «Газоаналізатор 6810» та у найближчому закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків відмовився, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з долученим до матеріалів справи електронним рапортом, зареєстрованим поліцейським ГРПП №2 Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області Адаманчуком О.С. 05 березня 2020 року, 05 березня 2020 року у ВП надійшло повідомлення від інспектора СРПП Кременецького ВП Щура І.В. про те, що по вул. 107 Кременецької дивізії автомобіль марки "ВАЗ 2107" д.н.з. НОМЕР_1 порушив Правила дорожнього руху, у зв"язку з чим та у відповідності до ст.35 ЗУ "Про національну поліцію" вказаний автомобіль було зупинено.

Під час перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп"янннія, зокрема: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка вимова, тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестра "Драгер 6810" та у найближчому закладі охорони здоров"я, від чого він відмовився в присутності двох свідків, після чого відносно нього поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується порушення правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п.п.6,7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння в тому числі в закладі охорони здоров"я, відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №050615 від 05 березня 2020 р.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно до яких працівники поліції запропонували водію автомобіля "ВАЗ 2107" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер 6810" та в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Окрім того, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння, однак відмовився проходи такий огляд в присутності двох свідків.

Отже, приймаючи рішення про встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, допитавши особу правопорушника, який визнав свою вину, належним чином дослідив наявні у справі матеріали у їх сукупності, якими і обґрунтував свої висновки.

Тому на думку судді апеляційного суду висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так із матеріалами справи.

Доводи в скарзі про необхідність перевірки правдивості письмових пояснень свідків шляхом їх допиту в судовому засіданні є безпідставними, оскільки вони не викликані необхідністю з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

Даний висновок не суперечить правовій позиції Верховного Суду, що висловлений 27 червня 2019 року у справі №560/751/17, оскільки в даному випадку мова не йде про доведеність чи недоведеність обставин події. Зазначені свідки лише підтвердили факт відмови особи пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння, про що не заперечував і сам апелянт.

Таким чином в ході апеляційного розгляду обставин, які були б підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 березня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя