Справа №573/1537/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження 33/816/464/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Шумарової О. О., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 573/1537/20 за апеляційною скаргою захисника СЕМИВОЛОСА В. В. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 11.09.2020, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 ,

захисника - адвоката Семиволоса В. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат СЕМИВОЛОС В. В. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, так як протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями норм законодавства, не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить іншим доказам. Крім того, факт зупинки ОСОБА_2 працівниками поліції під час керування т/з відсутній, підстав для проходження огляду на стан сп`яніння не було, а його пояснення в протоколі написані ним зі слів поліцейських.

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 11.09.2020 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 20.08.2020 о 11:36 по вул. Кошового в м. Ворожба Білопільського району керував скутером «Вайпер» без н. з. з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, від проходження огляду в установленому законом порядку для визначення стану сп`яніння ухилився шляхом відмови в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника Семиволоса В. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025381 від 20.08.2020, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з із ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР, і в обґрунтування висновків свого рішення поклала такі докази вини останнього як: протокол про адміністративне правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_2 в протоколі; відеозапис з нагрудної камери поліцейського; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 ; показання свідка ОСОБА_4 , а також послалася на п. 2.5 ПДР і ч. 1 ст. 130 КУпАП як на правову підставу притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові є необґрунтованими, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення заслуговують на увагу та підлягають задоволенню.

Зокрема, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП), а згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як у суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи категорично заперечив і пояснив, що 20.08.2020 за викликом він приїхав до свого господарства, в якому працівники поліції проводили обшук. Після цього він разом з поліцейськими поїхав до відділку поліції в м. Білопілля для складання документів. Коли він відмовився підписувати протокол і вийшов з відділення, до нього підійшла працівник поліції ОСОБА_5 та повідомила про те, що він мусить пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки має відповідні ознаки, на що він погодився та пройшов огляд за допомогою технічного засобу, результат якого був негативним. Потім від нього стали вимагати пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, хоча жодних ознак такого стану він не мав і про наявність таких ознак поліцейські йому не повідомляли, у зв`язку з чим він відмовився пройти огляд.

Допитана апеляційним судом свідок ОСОБА_5 пояснила, що 20.08.2020 вона не бачила як ОСОБА_2 керував т/з, але за вказівкою слідчого пропонувала йому на території Білопільського ВП пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки останній відмовився, тому вона склала протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_6 в апеляційному суді пояснив, що 20.08.2020 ОСОБА_2 у його присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Як ОСОБА_2 керував т/з він не бачив.

Згідно пояснень в апеляційному суді свідка ОСОБА_7 , 20.08.2020 ОСОБА_2 був доставлений працівником поліції до лікарні для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Будь-яких зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_2 не виявляв, але від здачі зразків біосередовища відмовився.

Для притягнення особи, яка керує т/з, до адміністративної відповідальності за відмову від проходження згідно встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (ч. 1 ст. 130 КУпАП) обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту керування особою т/з. Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших НПА чи підзаконних НПА, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а відповідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», який являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і безпосередньо проведення такого огляду.

У ході апеляційного розгляду встановлено, що 20.08.2020 в рамках кримінального провадження проведений обшук у належному ОСОБА_2 господарстві, розташоване в м. Ворожба Білопільського району, до якого об 11:36 приїхав ОСОБА_2 . Після проведення обшуку ОСОБА_2 разом з працівниками поліції спрямував до Білопільського ВП. О 14:43 працівник поліції ОСОБА_5 за вказівкою слідчого поліції запропонувала ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, хоча особисто не бачила як він керував т/з. На вказану пропозицію ОСОБА_2 погодився та за допомогою газоаналізатора пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого склав 0.00% (підтверджується роздруківкою - а. с. 2а). Потім ОСОБА_2 повторно запропоновано пройти огляд, однак вже на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився через відсутність для цього жодних підстав, в тому числі й ознак наркотичного сп`яніння, і цю обставину підтвердив свідок ОСОБА_8 , який о 15:50 проводив огляд останнього та склав протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини № 60 від 20.08.2020 (а. с. 28).

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що у відношенні ОСОБА_2 мала місце безпідставна та необґрунтована вимога працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, спершу - алкогольного, а потім - наркотичного, про що свідчить як відсутність жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 керував т/з і був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, так і ознак сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), наявність яких у особи згідно вказаних вище НПА є обов`язковою умовою для проходження огляду на стан відповідного сп`яніння. При цьому необхідно зазначити, що навіть у разі проходження ОСОБА_2 огляду на стан наркотичного сп`яніння, результати такого огляду вважались би недійсними через сплив двогодинного строку після нібито встановлення підстав для його здійснення (ч. 4 ст. 266 КУпАП), що відомо було працівникам поліції.

Крім того, певне значення для справи має також той факт, що ОСОБА_2 не був затриманий та доставлений до медичного закладу для освідування у встановленому КПК порядку, хоча уповноважені особи, які проводили обшук, нібито вважали, що останній знаходиться у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, за встановлених апеляційним судом обставин відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не може бути кваліфікована як порушення п. 2.5 ПДР, так як останній на момент вимоги пройти огляд не був водієм, що відповідно не утворює й склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (об`єктивну та суб`єктивну сторони), тому провадження в справі не могло бути розпочате, а розпочате підлягало закриттю, і як наслідок протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, оскільки працівник поліції склала цей документ без наявності на те правових підстав (керування т/з, відсутність ознак сп`яніння).

Апеляційний суд не може прийняти до уваги як докази вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки будучи допитаними апеляційним судом вказані свідки пояснили, що вони не бачили як ОСОБА_2 керував т/з, а також письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, так як вказаний свідок викликався у встановленому законом порядку до апеляційного суду для надання показань безпосередньо в судовому засіданні з метою усунення протиріч, але до суду так і не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.

Наявний у матеріалах справи диск із відеозаписом обшуку не може бути визнаний належним і допустимим доказом, оскільки доказами в справі є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП). Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КУпАП, а умовами його допустимості є: одержання фактичних даних із належного джерела, належним суб`єктом, в належному процесуальному порядку; належне оформлення (фіксування) джерела фактичних даних. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Зокрема, вказаний доказ здобутий не в ході збирання доказів у цій справі про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою на складання протоколу, а під час досудового розслідування у межах кримінального провадження в порядку, визначеному КПК, тому, в цьому конкретному випадку, апеляційний суд не може брати його до уваги та використовувати при прийнятті рішення відносно ОСОБА_2 .

Відповідно ст. 8 КУ, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази згідно ст. 252 КУпАП, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні саме цього правопорушення не встановлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що фіксація судового розгляду здійснена секретарем судового засідання у незаконний спосіб шляхом складання протоколу судового засідання від 11.09.2020, що не передбачено як процесуальними нормами законодавства України про адміністративні правопорушення, так й іншими НПА, які застосовуються у провадженнях в справах про адміністративні правопорушення при аналогії закону, що суперечить засадам судочинства.

Зокрема, відповідно п. 6 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а згідно ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» при розгляді справ перебіг судового процесу фіксується технічними засобами в порядку, встановленому законом. При цьому, як неодноразово наголошував ЄСПЛ, «Кодекс України про адміністративні правопорушення має карний кримінально-правовий характер, про що визнав Уряд» (п. 21 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03), а тому процесуальні норми КУпАП кореспондуються з процесуальними нормами КПК, згідно яких фіксування судового процесу (розгляду справи) відбувається за допомогою технічних засобів та журналу судового засідання (п. 2 і 3 ч. 1 ст. 103, 107 і 108 КПК).

Незастосування технічних засобів фіксування судового процесу у встановленому законом порядку (в цьому конкретному випадку - оскільки судом прийнято рішення про фіксування перебігу судового розгляду справи) тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та є істотним порушенням процесуальних норм, що також тягне за собою скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, постанову судді не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, що тягне за собою її скасування через неправильне застосування норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника СЕМИВОЛОСА В. В. задовольнити.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 11.09.2020 відносно ОСОБА_2 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.