Справа № 471/851/20
Провадження №3/471/446/20
Номер рядка звіту 461
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2020 р.

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Скарницька І.Б., за участю секретаря Романчук О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморсько-Ахтарськ Краснодарського краю, працюючого директором Братської РБК, інвалідності немає, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувавсь,

за ч. 1 ст. 212-13 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

встановив:

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 532215 від 06.10.2020 року, 06.10.2020 року о 15 год. 25 хв. в смт. Братське по вул. Вороніна, 39 на інформаційному стенді біля аптеки "Бажаємо здоров`я" виявлено факт розміщення ОСОБА_1 друкованих агітаційних матеріалів, які не містять відомостей про підприємство, що здійснювало друк, тираж та інформацію про замовника і осіб відповідальних за випуск, чим порушив вимоги ст. 53 Виборчого кодексу України та ч. 2 ст. 56 ЗУ "Про місцеві вибори".

У судове засідання з`явилася ОСОБА_1 , свою вину не визнав та пояснив суду, що вказаний агітаційний матеріал не має відношення до нього, та надав до суду свій агітаційний матеріал, який містить відомості передбачені ст. 53 Виборчого кодексу України.

Завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245 КУпАП).

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 53 Виборчого кодексу України передбачено, що кандидат, партія (організація партії) - суб`єкти виборчого процесу можуть на власний розсуд виготовляти матеріали передвиборної агітації за рахунок і в межах коштів свого виборчого фонду. Кандидат, партія (організація партії) - суб`єкт виборчого процесу можуть також виготовляти друковані матеріали передвиборної агітації з використанням обладнання, що їм належить. Відомості, що містяться у таких матеріалах, повинні відповідати вимогам законодавства. Друковані матеріали передвиборної агітації повинні містити відомості про підприємство, що здійснило друк, або інформацію, що друк здійснено з використанням обладнання відповідного кандидата або партії (організації партії), яка висунула кандидата (кандидатів), їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, та замовника відповідних матеріалів.

Диспозиція частини 1 ст. 212-13 КУпАП передбачає відповідальність за виготовлення або замовлення виготовлення під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно

Проте, судом під час розгляду справи судом встановлено, що в протоколі зазначено про порушення розміщення друкованого агітаційного матеріалу, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 212-13 КУпАП - розповсюдження (рознесення, вивішування, роздавання) під час виборчого процесу друкованих матеріалів передвиборної агітації, які не містять відомостей про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, або у яких така інформація означена неправильно чи неповно, а так само організація такого розповсюдження.

Однак, при складені протоколу працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 порушив приписи ч. 1 ст. 212-13 КУпАП.

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення вказане невірне посилання на конкретну норму закону, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, тобто прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ.

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві.

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії, є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Таким чином, оцінюючи вказаний доказ відповідност. 252 КУпАП, суд приходить переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 532215 від 06.10.2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його, як доказу, недопустимим.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-13 КУпАП.

Суддя не вправі самостійно змінювати особі кваліфікацію адміністративного правопорушення, фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з вимог ст. ст.252,280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суддя вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-13 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

У зв`язку з цим, суддя приходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-13 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАПпровадження в справі слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 212-13 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області.

Суддя - Скарницька І.Б.