Справа № 349/1479/20
Провадження № 3/349/684/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 жовтня 2020 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Лошак О.О. розглянувши матеріали справи, які надійшли від Рогатинського відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, який не працює, -

за ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 262002 від 23 вересня 2020 року звинувачується у вчиненні домашнього насильства, а саме у тому, що 03 вересня 2020 року біля 22 год. 00 хв. за місцем проживання у с.Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області, висловлювався нецензурними словами на адресу матері ОСОБА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його мати ОСОБА_2 була позбавлена материнських прав відносно нього та його братів через наявність у неї психічних розладів здоров`я. Мати проживає в Чернівецькій області Кіцманському районі, не має належного житла, а тому вона періодично приїжджає до нього в с.Пуків Рогатинського району. Під час перебування за його місцем проживання влаштовує безпідставні конфлікти. 03 вересня 2020 року ОСОБА_2 прийшла до кухні за цукром. Він дав їй горня з цукром, на що вона відповіла, що це замало і висипала вміст на підлогу. така поведінка матері його обурила і він вивів її за руку на подвір`я. На цьому конфлікт закінчився. За кілька днів після вказаної події до нього приїхав працівник поліції, який повідомив, що мати звернулася до поліції з заявою про вчинення домашнього насильства і склав щодо нього протокол про адміістративне правопорушення. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи: протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 262002 від 23 вересня 2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05 вересня 2020 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 05 вересня 2020 року письмові пояснення ОСОБА_1 від 09 вересня 2020 року та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 23 вересня 2020 року, суд приходить до висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів. Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно диспозиції ст.1732 КУпАП особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.Під психологічним насильством в сім`ї слід розуміти насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров`ю. Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Під конфліктом слід розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки не містить всіх необхідних ознак, які повинні бути вказані в обвинуваченні.

Зі змісту протоколу про адміністративні правопорушення серія ВАБ №262002 від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 03 вересня 2020 року біля 22 год. в с. Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області за місцем проживання вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_2 , в ході якого висловлювався в її сторону нецензурними словами. У протоколі зазначено, що при його складанні свідків не було.

ОСОБА_1 було ознайомлено із правами та обов`язками у відповідності до вимог КУпАП та Конституції України, та повідомлено про розгляд справи в Рогатинському районному суді, про що свідчить його власноручний підпис.

У письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що не згідний з протоколом та не вчиняв домашнього насильства відносно матері ОСОБА_2 .

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 було ознайомлено, про що свідчить його власноручний підпис.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені дані про наслідки, які були спричиненні, чи могли бути спричиненні потерпілій ОСОБА_2 , що є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які наслідки настали чи могли настати для потерпілої у виді моральної шкоди, шкоди її фізичному чи психічному здоров`ю внаслідок будь-яких умисних дій фізичного, психологічного чи економічного спрямування з боку ОСОБА_1 .

Обов`язок довести наявність ознак домашнього насильства в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та можливість заподіяння або заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали не містять доказів, що ОСОБА_1 застосував до потерпілої ОСОБА_2 домашнє насильство, яке могло завдати, чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено наслідки неправомірних дій правопорушника, характер насильства, те що правопорушення було вчинено за місцем проживання саме ОСОБА_1 та не зазначено, що потерпілу ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав щодо сина.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Карелін проти Росії» суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі, яка притягається до відповідальності, формулювання обвинувачення, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено сторонами перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать, що ОСОБА_1 навмисно вчинив дії, які були спрямовані на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що під час події 03 вересня 2020 року його дії не виходили за межі звичайних конфліктних відносин з ОСОБА_2 , не містять відповідних ознак домашнього насильства та не вказують на їх навмисний характер та наявність наміру спрямованого на заподіяння шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої, не свідчать про порушення прав і свобод потерпілої з використанням значної переваги в силі, яка дозволяє досягти бажаного результату. Аналогічні пояснення було надано ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП був складений за наслідками письмового звернення ОСОБА_2 . Причиною звернення став конфлікт, який виник між нею та її сином 03 вересня 2020 року з побутових підстав.

На підставі перевірки за письмовим зверненням ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.1732 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно потерпілої .

Враховуючи наведене, керуючись принципом доведеності вини поза розумним сумнівом, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя О.О.Лошак