Справа № 369/6738/20 Головуючий у І інстанції Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/3409/2020 Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Унінця І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Унінця І.М. на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. на користь держави,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови судді, 31.05.2020 року о 02 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «FORD KUGA», д/н НОМЕР_1 , на перехресті доріг Кролевець-Шостка на вулиці Нової, не обрала безпечної швидкості транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоралась з керуванням та здійснила виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги (на узбіччя), в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Після чого, водій ОСОБА_1 , залишила місце ДТП. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Унінець І.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова суду є необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права. Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано пояснення ОСОБА_1 про те, що місце ДТП вона не покидала, а вимушена була поїхати до лікарні, оскільки відчула різкий біль у шийному відділі, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Деснянського району м. Києва» від 1.06.2020 року. Крім того, вважає, що сам лише протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом підтвердження вини.

Заслухавши думку захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при розгляді справи дотримався вказаних вимог закону.

Висновок судді про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених в постанові судді відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Незважаючи на невизнання своєї вини водієм ОСОБА_1 , її вина у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 237487 від 31.05.2020 року, в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.10а ПДР України (а.с. 2); рапортом помічника чергового Кролевецького ВП Глухівського ВП ГУНП в Сумській області від 31.05.2020 року (а.с. 4-5); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с. 6,9,10); схемою наслідків ДТП без потерпілих від 31.05.2020 року (а.с. 7); фотографіями доданими до матеріалів справи (а.с. 12).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано пояснення ОСОБА_1 про те, що місце ДТП вона не покидала, а вимушена була поїхати до лікарні, оскільки відчула різкий біль у шийному відділі, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 після ДТП була зобов`язана не залишати автомобіль, викликати працівників поліції та швидку медичну допомогу.

Відповідно до п. 2.10 а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «FORD KUGA», д/н НОМЕР_1 , на перехресті доріг Кролевець-Шостка на вулиці Нової, не обрала безпечної швидкості транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впоралась з керуванням та здійснила виїзд транспортного засобу за межі проїзної частини дороги (на узбіччя), в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Після чого, водій ОСОБА_1 , залишила місце ДТП.

Згідно ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення. При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції зазначених вимог дотрималися в повному обсязі.

Апеляційний суд вважає, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 п. 2.10а ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, є правильною.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Унінця І.М. - залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига