Ряд. 156 справа № 631/801/20
провадження № 3/631/308/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 21 лютого 2018 року, орган, що видав 6347, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 2 статті 126 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 5301/20-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/801/20, провадження № 3/631/308/20.

Також, 16 вересня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 5303/20-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/802/20, провадження № 3/631/309/20.

Крім того, 16 вересня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 5304/20-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/803/20, провадження № 3/631/310/20.

А також, 16 вересня 2020 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який зареєстровано за вхідним № 5302/20-вх та присвоєно єдиний унікальний № 631/804/20, провадження № 3/631/311/20.

Постановою від 05 жовтня 2020 року відповідно до положень статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення вищенаведені адміністративні матеріали були об`єднані в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі єдиний унікальний № 631/801/20 (провадження № 3/631/308/20).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444611, складеного 14 вересня 2020 року вбачається, що 14 вересня 2020 року близько 00 години 30 хвилин в селі Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області по вулиці Воронцова водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у присутності двох свідків із застосуванням приладу «Drager Аlcotest 6820», результат склав 0,44 проміле.

Як зазначено у протоколі, своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444610, складеного 14 вересня 2020 року вбачається, що 14 вересня 2020 року близько 01 години 00 хвилин в селі Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області по вулиці Воронцова водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом.

Як вказано у протоколі своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444603, складеного 14 вересня 2020 року встановлено, що 14 вересня 2020 року близько 00 години 30 хвилин в селі Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Анюти водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з деревом. При дорожньо транспортній пригоді автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

У протоколі зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444601, складеного 14 вересня 2020 року вбачається, що 14 вересня 2020 року близько 00 години 30 хвилин в селі Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області, по вулиці Анюти, біля будинку № 7, громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим своїми діями порушив пункт 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у присутності своєї матері ОСОБА_2 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124, частиною 2 статті 126, статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно ввечері 13 вересня 2020 року вживав з друзями алкогольні напої пиво, після чого вони вирішили покататися на автомобілі, який на праві власності належить його брату ОСОБА_3 . При відсутності посвідчення водія, але маючи навиків керування транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , та поїхав з друзями кататися. ОСОБА_3 зазначив, що рухаючись зі швидкістю близько 70 км/год., він не впорався з керуванням та врізався у дерево передньою частиною автомобіля, після чого з місця події втік. Виїхавши на дорогу, де є освітлення, щоб подивитися, що трапилося з автомобілем, до них під`їхали працівники поліції та почали складати протоколи про адміністративні правопорушення у присутності свідків. Також у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, у вчиненому щире розкаявся, запевнив суд, що зробив для себе вагомі висновки й повідомив, що більше такого ніколи не трапиться.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя, вислухавши пояснення неповнолітнього правопорушника, які були надані останнім в присутності його законного представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Частинами 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Згідно положень пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пункту 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров`я.

За наявності таких кваліфікуючих ознак компетентними особами складається протокол про адміністративне правопорушення відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідальність за яке передбачено статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820» прилад № ARJL 0261, принтер № ARJK 0468, тест № 77 (додаток до протоколу № 444611) дата проведення 14 вересня 2020 року, час: 02 година 00 хвилин, температура повітря + 14 °С, місце проведення тесту: село Нова Мерефа, вулиця Воронцова, в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . За результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння було встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_3 повітрі складає 0,44 проміле.

Порушень при складанні адміністративного протоколу інспекторами поліції при судовому розгляді не встановлено, адміністративний протокол відповідає вимогам, встановленим законом.

Таким чином, окрім визнання правопорушником своєї вини, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444611, складеного 14 вересня 2020 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Токар Т. С., який підписаний ОСОБА_3 та зі змістом якого останній погодився;

- даними газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820» прилад № ARJL 0261, принтер № ARJK 0468, тест № 77, результат 0,44 ‰, результати якого підписані ОСОБА_3 без будь яких зауважень;

- рапортом старшого інспектора чергового Сектору реагування патрульної поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції І. Полтавського, з якого вбачається, що 14 вересня 2020 року о 00 годині 42 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Нова Мерефа, вулиця Анюти, біля будинку № 7 10 заявниця, яка не назвалася, повідомила, що бачить з вікна, як по вулицяі їздять невідомі підлітки можливо у стані алкогольного сп`яніння на автомобілі нібито «ВАЗ 2109» синього кольору, яке можливо зачепило дерево;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 14 вересня 2020 року, який пояснив, що 13 вересня 2020 року близько 22 години 00 хвилин разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зайшли на подвір`я ОСОБА_3 , який запропонував виштовхати з двору автомобіль його брата марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , щоб поїхати покататися. Після чого останній разом з друзями поїхали в напрямку села Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області. Коли рухались по вулиці Анюти в селі Нова Мерефа, ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з деревом. Потім, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_3 та його друзі оглянули транспортний засіб та вирішили втекти з місця дорожньо транспортної пригоди. Проїхавши близько 500 метрів вони знову зупинились і в цей час до них під`їхали працівники поліції. Крім того, ОСОБА_6 додав, що перед тим як ОСОБА_3 , сів за кермо автомобіля вони разом вживали спиртні напої, а саме пили пиво;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7 від 14 вересня 2020 року, який дав пояснення аналогічні поясненням, що надав ОСОБА_6 ;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 14 вересня 2020 року, які повідомили, що у їх присутності водій автомобіля «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу «Drager Аlcotest 6820», за результатами якого виявлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 0,44‰. Водій ОСОБА_3 в присутності свідків був ознайомлений зі змістом протоколу;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, який пояснив, що 13 вересня 2020 року близько 18 години 00 хвилин він разом з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпивали пиво. Потім він запропонував друзям покататися на автомобілі свого брата. Близько 21 години 00 хвилин прийшовши додому вони виштовхати з двору автомобіль брата марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого разом з друзями поїхали в напрямку села Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області. Коли рухались по вулиці Анюти ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з деревом. Потім, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_3 та його друзі оглянули транспортний засіб та вирішили втекти з місця порожньо транспортної пригоди. Проїхавши близько 500 метрів вони знову зупинились і в цей час до них під`їхали працівники поліції.

Крім того, у судовому засіданні був досліджений відеозапис реєстратора 5720, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані явного алкогольного сп`яніння та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат якого показав - 0,44 ‰.

Суд звертає увагу на те, що вказаний відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки містить у собі фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також факт вживання в той день алкогольних напоїв підтвердив й він сам у своїх письмових поясненнях.

Окрім іншого, в матеріалах справи маються відомості про виконання поліцейськими вимог частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, а саме розписка ОСОБА_8 про зобов`язання доставити автомобіль марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , за місцем мешкання власника.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування транспортним засобам в стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положеннями частини 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами (пункт 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511)).

Відповідно до пункту 6 вищенаведеного Положення право на керування транспортними засобами надається особам, які досягли:

шістнадцятирічного віку - категорії А1, А;

вісімнадцятирічного віку - категорії В1, В, С1, С;

дев`ятнадцятирічного віку - категорії BE, C1E, СЕ;

двадцятиоднорічного віку - категорії D1, D, D1E, DE, Т.

До категорії А 1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт; та до А мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. сантиметрів і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше (пункт 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511)).

Станом на час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виповнилось лише 16 років, а отже він не мав право на керування транспортним засобом марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Окрім визнання своєю провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які надані до адміністративного матеріалу, а тому дії останнього кваліфіковані вірно як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Також пунктом 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Стаття 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

На підставі пункту 1 розділу VIII наказу Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:

1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;

2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);

3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);

4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);

5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується даними, що містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 444603, складеному 14 вересня 2020 року поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшим сержантом поліції Попсуйшапка І. С. зі змістом якого ОСОБА_3 погодився у повному обсязі;

- в рапорті старшого інспектора чергового Сектору реагування патрульної поліції Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції І. Полтавського, з якого вбачається, що 14 вересня 2020 року о 00 годині 42 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Нова Мерефа, вулиця Анюти, біля будинку № 7 10 заявниця, яка не назвалася, повідомила, що бачить з вікна, як по вулиці їздять невідомі підлітки можливо у стані алкогольного сп`яніння на автомобілі нібито «ВАЗ 2109» синього кольору, яке можливо зачепило дерево;

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 14 вересня 2020 року, які пояснили, що 13 вересня 2020 року близько 22 години 00 хвилин разом з ОСОБА_1 зайшли на подвір`я останнього, який запропонував виштовхати з двору автомобіль його брата марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , щоб поїхати покататися. Після чого ОСОБА_3 разом з друзями поїхали в напрямку села Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області. Коли рухались по вулиці Анюти в селі Нова Мерефа, ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з деревом. Потім, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_3 та його друзі оглянули транспортний засіб та вирішили втекти з місця дорожньо транспортної пригоди. Проїхавши близько 500 метрів вони знову зупинились і в цей час до них під`їхали працівники поліції;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 14 вересня 2020 року, який пояснив, що 13 вересня 2020 року близько 18 години 00 хвилин він разом з друзями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпивали пиво. Потім він, запропонував друзям покататися на автомобілі свого брата. Близько 21 години 00 хвилин прийшовши додому вони виштовхати з двору автомобіль брата марки «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого разом з друзями поїхали в напрямку села Нова Мерефа Нововодолазького району Харківської області. Коли рухались по вулиці Анюти ОСОБА_3 не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з деревом. Потім, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_3 та його друзі оглянули транспортний засіб та вирішили втекти з місця порожньо транспортної пригоди. Проїхавши близько 500 метрів вони знову зупинились і в цей час до них під`їхали працівники поліції;

- фототаблицею місця ДТП від 14 вересня 2020 року.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Окрім іншого відповідно до приписів пункту 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Із наданих до суду доказів, а також пояснень самого ОСОБА_3 встановлено, що осатаній з місця дорожньо транспортної пригоди втік, а отже його дії правильно кваліфіковані за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_3 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до суду не надано.

В цілому, протоколи про адміністративні правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Суддя також вважає за необхідне зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8 та 9 Конституції України є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факти вчинення ОСОБА_3 правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, частиною 2 статті 126, статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеними, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обираючи вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчинених правопорушень, ступінь його вини, вік, який є неповнолітнім, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також те, що правопорушник скоїв вищевказане правопорушення вперше та щиро розкаюється в скоєному.

Згідно зі статтею 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою, що підтверджено паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 21 лютого 2018 року органом 6347.

Відповідно до статті 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190 195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.

Відповідно до статті 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:

1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;

2) попередження;

3) догана або сувора догана;

4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Враховуючи обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її вік, вважаю за доцільне застосувати відносно ОСОБА_1 заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх та передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді попередження.

Заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративними стягненнями в розумінні статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку.

Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення судового збору не допускається.

Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_3 застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд прийшов до висновку, що з неповнолітнього ОСОБА_3 не підлягає стягненню сума судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 12, 13, 24-1, 124, 122-4, частиною 2 статті 126, частиною 1 статті 130, статтями 245, 256, частиною 2 статті 268, статтями 277, 279, 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, частиною 2 статті 126, статтями 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді попередження.

Копію постанови направити ОСОБА_3 та до Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області до відома.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська