Справа № 665/1425/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року Суддя Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Чаплинського відділення Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , ід. номер НОМЕР_2 , не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Чаплинського районного суду Херсонської області 28.09.2020 року надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , за правопорушення передбачене ст. 44-3 КпАП України.

При розгляді адміністративного матеріалу судом встановлено, що 24.09.2020 року ДОП Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області складено протокол, серії ВАБ №404720 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 24 вересня 2020 року о 19 год. 20 хв. перебував в приміщенні магазину «Продукти» по вул. Грушевського, 175 в смт. Чаплинка Херсонської області без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, тобто скоїв правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вказаному правопорушенні не визнав. Вказував, що прийшовши до магазину по вул. Грушевського, 175 в смт. Чаплинка, перебував в засобах індивідуального захисту, а саме в масці. Придбавши необхідні товари, та виходячи з приміщення магазину на вулицю зняв захисну маску та був зупинений працівником поліції який звинуватив його у порушенні карантинних вимог та склав відповідний протокол. Просить суд не застосовувати до нього надто суворе стягнення, оскільки на даний час ніде не працює, проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонером.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважає що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Правова природа адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП за ст. 44-3 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення складають уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Як встановлено судом, 24 вересня 2020 року, ДОП Чаплинського ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ВАБ №404720 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено про те, що останній 24 вересня 2020 року о 19 год. 20 хв. перебував в приміщенні магазину «Продукти» по вул. Грушевського, 175 в смт. Чаплинка Херсонської області без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, тобто скоїв правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП наступає після порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил, норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною) не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641«Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України встановлено карантин.

Підпунктом 1 п. 10 цієї постанови визначено, що на території України на період дії карантину забороняється, зокрема перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини в сфері охорони здоров`я населення. Безпосередній об`єкт встановлені Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування правила дотримання карантину.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Положеннями ч.ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за №1645-III від 06.04.2020 року (зі змінами та доповненнями) визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок. Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідальність за порушення п.п. 1 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» покладається всіх фізичних та юридичних осіб.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів слідує, що ОСОБА_1 будучи особою, яка підпадає під визначення суб`єкта правопорушення, що охоплюється складом ст. 44-3 КУпАП перебував у громадському місці без засобів індивідуального захисту, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 24.09.2020 року в якому містить пояснення особи, що притягується до відповідальності де останній вказує, що дійсно допустив порушення, рапортом уповноваженої особи органів національної поліції, яка виявила дане порушення, фотознімком ОСОБА_1 , в приміщенні, з якого вбачається, що останній дійсно перебував без засобі індивідуального захисту в приміщенні, чим порушив Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ та правила карантину, встановлені постановою КМУ від 22.07.2020 року.

Виходячи з наведеного, вважаю, що ОСОБА_1 дійсно вчинив інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, оскільки наявні всі ознаки складу правопорушення та відповідність диспозиції статті до якої притягується особа.

У свою чергу, відповідальність за порушення цієї заборони, як і інших карантинних обмежень, передбачено новою ст. 44-3 КУпАП («Порушення правил щодо карантину людей»), уведеною Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 р. № 530-IX, яка передбачає стягнення у виді штрафу від 1000 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд має дотримуватися вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на даний час не працює, та доходів не має, проживає разом з матір`ю, яка відповідно до наданого посвідчення є пенсіонеркою.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП у разі малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, норми КУпАП, та інші НПА не містить ні переліку малозначних правопорушень, ні критеріїв визначення малозначності.

Але з огляду на об`єктивну частину правопорушення (перебування без засобів індивідуального захисту в громадському місці), в якій одна зі складових (громадське місце) нормативно не визначена для цього виду правопорушень, суд, з урахуванням вимоги пропорційності стягнення, приходять до висновку про малозначність такого правопорушення, адже при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи (Європейський су з прав людини, справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, штраф у 17 000 грн. (більш як три з половиною мінімальні зарплати) за перебування на вулиці без маски є вочевидь надмірним тягарем для особи, яка притягується до відповідальності, так як встановлено судом, що останній ніде не працює та будь-якого доходу не має.

На підставі викладеного, та керуючись ст.. 22, ст. 44-3, ст. ст. 283, 285 КпАП України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через Чаплинський районний суд, шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя І.О. Пилипенко