Номер провадження 3/521/7504/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання - Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 066606 від 24.08.2020 року водій ОСОБА_1 , о 12 годині 15 хвилин керуючи автомобілем Hyundai i10, номерний знак НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Інглезі, 10, при наявності дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі змусив водія автомобіля Renault Duster, номерний знак НОМЕР_2 різко загальмувати та надати звуковий сигнал, щоб уникнути зіткнення , чим створив аварійну ситуацію. На підставі матеріалів зроблений висновок, що ОСОБА_1 порушив п.8.4. «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, викликався в судове засідання відповідно до вимог чинного законодавства, своїм правом на надання пояснень в судовому засіданні не скористався, був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у протоколі.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, з огляду на наступне.

Як вбачається з пояснень особи. Яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що на виконання державного знаку 3.2.1. «дати дорогу» здійснив повну зупинку транспортного засобу, далі отримав від автомобіля Renault Duster, номерний знак НОМЕР_2 звуковий сигнал та візуальний дозвіл на дію, та почав рух, після чого був зупинений працівниками поліції, з порушенням не згодний.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 4 статті 122 КУпАП, передбачено покарання за порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

При дослідженні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 066606 від 24.08.2020 року, встановлено, що свідки правопорушення відсутні. Крім того, у зазначеному протоколі не ідентифіковано конкретно адресу водія, який керував вказаним автомобілем (зазначено дві різні адреси).

Тобто, суду не надано жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Суд бере до уваги, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як передбачено ст. 62 ч. 3 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 2 3 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Таким чином, суддя вважає, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 122 КУпАП.

Вийти за межі диспозиції ч. 4 ст. 122 КУпАП і за межі фактичних обставин обвинувачення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд не вправі. В противному випадку судом буде порушено право такої особи на справедливий суд, яке передбачено в ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 247, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП - закрити, відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Одеського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: О.С. Леонов