Справа № 930/1199/20
Провадження № 33/801/764/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Вдовцової Л.К., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в сумі 420 грн 40 копійок.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Скарга мотивована тим, що в судовому засіданні ним було заявлено клопотання про незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення та діями інспектора, оскільки правопорушення він не вчиняв і транспортним засобом не керував; якщо навіть і погодитися з версією поліцейських щодо зупинення його під час керування автомобілем, то ними порушено вимоги закону щодо підстав зупинки транспортного засобу; йому не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення; справу розглянуто у його відсутність; судом допущено неповноту судового засідання, оскільки залишено без задоволення його клопотання про виклик свідків, про витребування відеозапису; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння від не відмовлявся, оскільки йому не пропонували пройти такий огляд; у протоколі незрозуміло сформульовано суть правопорушення, так як не зазначено, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я; справу розглянуто з порушенням правил підсудності.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки його пропущено з поважних причин, так як копію оскаржуваної постанови на момент подання апеляційної скарги він не отримав.

Під час розгляду апеляційної скарги адвокат Вдовцова Л.К. відмовилася від заявленого клопотання про виклик та допит свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Немирівським районним судом Вінницької області прийнято 21.08.2020, тобто визначений нормами КУпАП строк оскарження постанови до 31.08.2020 (а.с.29). Копію постанови ОСОБА_1 згідно супровідного листа направлено лише 18.09.2020 (а.с.30).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 16.09.2020 (а.с.31).

Доказів того, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час прийняття оскаржуваної постанови, доказів отримання ним копії постанови до подання апеляційної скарги матеріали справи не містять, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 21.08.2020 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214444 складеного 23.05.2020 інспектором СРПП №4 Немирівського старшого лейтенанта Кравенка А.В., 23.05.2020 о 09 год. 40 хв. у Немирівському районі в с. Нові Обіходи водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У п. 2.9 а Правил дорожнього руху зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина повністю підтверджена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, поясненнями свідків.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2020 о 09 год. 40 хв. в с. Нові Обіходи Немирівського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Водій ОСОБА_1 продути індикаторну трубку «КТ» та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Однак, такий висновок зроблений судом першої інстанції за неповного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав про неправомірність дій працівників поліції з приводу пропозиції провести огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки транспортним засобом він не керував і працівники поліції його не зупиняли.

Для підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав клопотання про витребування з Немирівського ВП відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, який вівся під час зупинення ОСОБА_1 та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, таке клопотання судом першої інстанції залишено поза увагою.

Судом апеляційної інстанції листом від 05.10.2020 витребувано від Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області відеозапис з нагрудної камери інспектора СРПП №4 Немирівського ВП старшого лейтенанта Кравенка А.В., який склав протокол про адміністративне правопорушення.

19.10.2020 на адресу апеляційного суду від начальника Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла відповідь, що надати вказаний відеозапис не представляється за можливе у зв`язку з тим, що під час оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відеозйомка проводилася, однак, не збереглася по технічним причинам.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до чт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, або свідками, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд першої інстанції, враховуючи мотиви заявленого ОСОБА_1 клопотання, не вирішив клопотання в частині витребування відеозапису з нагрудної камери працівника поліції на підтвердження чи спростування позиції ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував транспортним засобом.

Зі змісту положень ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» слідує, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку закріплює на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- і відеотехніку з мето ю попередження, виявлення або фіксування правопорушення, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а відтак, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є невід`ємною частиною протоколу про адміністративне правопорушення і єдиним належним доказом того, хто був за кермом в момент зупинки і чи взагалі була така зупинка транспортного засобу.

Поліцейський в свою чергу, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не долучив до нього відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, не виконавши при цьому свій обов`язок щодо збирання доказів.

У даному випадку провина водія підтверджується лише протоколом про адміністративне правопорушення, який не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою протокол не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Матеріали адміністративної справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважених осіб, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Доводи апелянта в цій частині заслуговують на увагу.

За таких обставин надання мотивованої оцінки іншим доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Апеляційний суд, з огляду на наведене, а також те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи (ст.62 Конституції) дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б поза розумним сумнівом свідчили, що саме в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, наявні підстави для скасування постанови місцевого суду з винесенням нової постанови про закриття провадження у справі відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 21 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало