Справа № 151/348/20
Провадження № 33/801/799/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Богацької О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

У вищевказаній постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2020 року, 15.06.2020 року о 15 год. 30 хв. по вул. Молодіжна, в с. Ольгопіль, Чечельницького району Вінницької області, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності руху, порушивши п. 10.1 Правил дорожнього руху України (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) здійснив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що адміністративне правопорушення вчинено 15.06.2020, протокол складено 17.07.2020, а тому з урахуванням закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, розпочате провадження по справі підлягає закриттю.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на численні порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність постанови суду першої інстанції, просив постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що авторозподіл справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було здійснено автоматизованою системою документообігу суду 17.07.2020 в обідню перерву, а саме о 12:19 год., що свідчить про незаконне втручання в автоматизовану систему суду, при цьому протокол авторозподілу станом на 29.07.2020 не був підписаний уповноваженою особою.

Разом з тим, в графі протоколу «розгляд адміністративної справи відбудеться» не вказано дату розгляду справи, а суддею першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП, невідкладно після реєстрації справи було розпочато судове засідання в обідню перерву, у яке потерпілий потрапив випадково, що також є порушенням закону. Крім того, судом не прийнято рішення по заяві потерпілого про забезпечення присутності ОСОБА_2 в судових засіданнях та не опитано працівників поліції.

Також ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначив, що представник правопорушника адвокат Люлько В.П. є давнім товаришем головуючого, при цьому, адвокат Люлько В.П. вводив суд в оману, спотворюючи зібрані у справі докази та намагаючись в будь який спосіб перекласти вину на потерпілого.

Судове засідання, призначене на 05.08.2020 було призначено поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 277 КУпАП, а судове засідання призначене на 22.09.2020 було призначено поза межами 3-х місячного строку розгляду справи, хоча висновок експерта надійшов до суду ще 04.09.2020.

В оскаржуваній постанові не зазначено хто є винуватцем ДТП, що в подальшому перешкоджатиме потерпілому у стягненні матеріальної шкоди та не вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній підстави.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Люлько В.П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу та доводи захисника, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Згідно вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №092948 від 17.07.2020, водій ОСОБА_2 15.06.2020 о 15 год. 30 хв. по вул. Молодіжна, в с. Ольгопіль, Чечельницького району Вінницької області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, не впевнившись в безпечності руху, порушивши п. 10.1 Правил дорожнього руху України (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) здійснив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 53», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з висновком експерта від 28.08.2020 №5970/2021 в даній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_2 повинен діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.3, а водій автомобіля ГАЗ 53 ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В заданій дорожній ситуації в діях водія транспортного засобу марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність технічним нормам вимог п. 12.4, Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП.

В діях водія транспортного засобу ГАЗ 53, реєстраціїний номер НОМЕР_2 , вбачається невідповідність технічним нормам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даного ДТП.

При величині гальмівного шляху 30 м., відповідно до схеми огляду місця події від 15.06.2020, швидкість руху автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 перед початком гальмування складала не менше 73,3 -76,5 км/год., при гальмівному шляху 33 м. - 77-80,4 км/год.

Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Частиною другою статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як зазначено вище, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №092948, складеного відносно ОСОБА_2 , дорожньо - трансопртна пригода за участю останнього відбулася 15 червня 2020 року.

Таким чином, зважаючи на те, що адміністративне правопорушення було вчинено 15 червня 2020 року, станом на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови (22 вересня 2020 року), визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Оскільки з дня вчинення даного адміністративного правопорушення минули строки накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про закриття справи.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, посилання скаржника на ту обставину, що в оскаржуваній постанові не зазначено хто є винуватцем ДТП, є безпідставними.

В той же час, доводи апеляційної скарги про незаконне втручання в автоматизовану систему документообігу суду першої інстанції не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Посилання апелянта на відсутність підпису на протоколі авторозподілу і що місцевим судом не прийнято рішення по заяві потерпілого про забезпечення присутності ОСОБА_2 в судових засіданнях та не опитано працівників поліції судом до уваги не приймаються, оскільки дані обставини не спростовують висновок суду про закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано дату розгляду справи в місцевому суді, є безпідставними, так як під час складання протоколу працівники поліції не можуть встановлювати дату розгляду справи в суді, оскільки призначення справи до розгляду є виключною компетенцією самого суду.

Додатково слід звернути увагу заявника апеляційної скарги на те, що відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а у разі закриття провадження питання стягнення судового збору не вирішується, при цьому нормами КУпАП не передбачено здійснення судом розподілу інших судових витрат, зокрема, таких як витрати на проведення експертизи, що спростовує доводи останнього про вирішення питання судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В. В. Оніщук