Справа № 654/2602/20
Провадження №3/654/1647/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 р. Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Голопристанського відділення поліції Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Вірменія, непрацюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за 44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №276819 від 18.07.2020, ОСОБА_1 18.07.2020 близько 00-30 год. в с. Залізний Порт на набережній моря в кафе «Пікнік» порушив правила карантину КМУ від 08.07.2020 року №588 зі змінами №392 пункту 3 підпункту 16, не припинив роботу кафе після 23-00 години, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення до протоколу додано письмові пояснення ОСОБА_1 , чорно-біла роздруківка фотографії приміщення під навісом, де за столом перебувають люди (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні категорично заперечив, показав, що працював влітку в кафе «Пікнік» в с. Залізний Порт на набережній шашличником. 18.07.2020 після 23-00 години, коли кафе вже було зачинено, він разом з земляком та деякими працівниками смажили шашлик для власних потреб. Після 24-ї години на літній майданчик кафе зайшли працівники поліції та склали відносно нього протокол. Що написано в протоколі він не читав, оскільки було написано нерозбірливо, крім того він погано розуміє українську мову. Присутні у цей час відвідувачі та працівники кафе поліцейськими не опитувалися. Власником кафе він не являється, є громадянином Вірменії. Вважає, що вимоги закону не порушував, протокол відносно нього складено незаконно та безпідставно. Просив провадження у справі закрити.

Опитаний в судовому засіданні очевидець події ОСОБА_2 показав, що в той день (18.07.2020) відпочивав в кафе «Пікнічок» в с. Залізний Порт. Його знайомий ОСОБА_3 , який працював мангальщиком в цьому кафе, смажив шашлик, пригостив його шашликом. Після опівночі до кафе зайшли працівники поліції та склали відносно ОСОБА_4 протокол. Як пізніше стало відомо, протокол було складено за роботу кафе після 23 години. Кафе в цей час не працювало, ОСОБА_4 не є власником цього кафе, а лише працював влітку там мангальщиком смажив шашлик.

Суд дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, приходить до наступного.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 588 від 08 липня 2020 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 р. № 522, зокрема пункт 3 вказаної постанови доповнено підпунктом 16, згідно з яким на період дії карантину забороняється робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування, з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних. їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно статті 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу статті 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що до суду був скерований протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №276819, складений 18.07.2020 поліцейським Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області Присяжним С.С. відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

До цього протоколу, органом, уповноваженим на збирання доказів додано як докази винуватості ОСОБА_1 письмові пояснення ОСОБА_1 , чорно-біла роздруківка фотографії приміщення під навісом, де за столом перебувають люди (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу).

Отже особа, уповноважена на збирання доказів винуватості особи, склавши протокол про адміністративне правопорушення вважала протокол достатнім доказом для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не звернувши уваги, що ці докази є суперечливими.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, то він сам по собі без підтвердження іншими доказами в справі не може свідчити про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення.

У рішенні «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за наявності певної неповноти, ініціював дослідження доказів та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, тобто взяв на себе функцію обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що ЄСПЛ розцінено як порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу.

Тобто в силу норм чинного КУпАП та практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, оскільки в протилежному випадку буде порушено принцип рівності сторін і вимог змагальності процесу

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Однак Європейський Суд розглядав сферу, визначену у деяких правових системах як «адміністративна», і встановив, що вона включає в себе деякі правопорушення, що мають кримінально-правовий характер, але надто дрібні, щоб регулюватися нормами кримінального права і процесу (Постанова Європейського Суду зі справи «Палаоро проти Австрії» (Palaoro v. Austria) від 23 жовтня 1995 р., §§ 33-35, Series A, № 329-B).

За даних обставин суть порушення, яке має значення для справи, сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному посадовою особою органу національної поліції, яке є не судовим органом і переданому в суд. Саме цей документ встановлює, в чому полягає суть правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини у скоєному.

Таким чином, в даному випадку, кваліфікація відповідно до внутрішнього законодавства не має вирішального значення для цілей статті 6 Конвенції та для визначення того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення», і природа даного порушення є більш важливим фактором.

Санкція ст. 44-3 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом у випадку, якщо певний акт носія публічної влади, вчинений у безпосередньому зв`язку з певним кримінальним діянням, не містить елементу покарання як такого, суд не визнає факту кримінального обвинувачення. Якщо ж елемент покарання наявний, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального правопорушення.

В даному випадку, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, штраф не є покликаний бути грошовою компенсацією шкоди, але має каральний і стримуючий характер, що також є ознакою кримінальних покарань. (Постанова Європейського Суду у справі «Каспаров та інші проти Російської Федерації», § 43, Постанова Європейського Суду у справі «Нємцов проти Російської Федерації» ( Nemtsov v. Russia ) від 31 липня 2014 року, скарга № 1774/111, § 83, Постанова Великої Палати Європейського Суду по справі «Юссила проти Фінляндії» (Jussila v. Finland), скарга № 73053/01, § 38, ECHR 2006 - XIV).

Мінімальна сума штрафу, передбачена санкцією ст. 44-3 КУпАП становить на день складання протоколу 17000 гривень, тобто навіть мінімальна сума штрафу в порівнянні з зазначеними критеріями є надто суворим покаранням.

За вказаних обставин, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), та суворість санкції ст. 44-3 КУпАП, суд приходить до висновку, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП має місце висунення «кримінального обвинувачення».

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Надані суду докази протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , а також чорно-біла роздруківка фотографії приміщення під навісом, де за столом перебувають люди (без підпису, дати, часу, місця розташування, зазначення апаратури, з допомогою якої здійснювалося фотографування, та відношення до протоколу), на думку суду, не доводять вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст. 247, ч.1 п.3 ст. 284, ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з моменту винесення може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Голопристанський районний суд.

Суддя М. А. Данилевський