Дата документу Справа № 325/1075/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/1075/20 Головуючий в 1 інст. Діденко Є.В.
Провадження №33/807/674/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює каменярем Мелітопольського заводу автотракторних запчастин (с.Обільне Мелітопольського району), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 12 серпня 2020 року о 23 годині 00 хвилини ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093 д/ н НОМЕР_1 по а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, біля с.Новоіванівка, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, млява мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу "Dгager Аlкоtеst" та проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та проігнорував деякі очевидні факти в справі, які явно вказують на відсутність складу правопорушення та на критичні помилки поліції. Суд діяв з обвинувальним ухилом, що по суті є протиправно.

Апелянт зазначає, що він їхав у справах, віз ліки родині. Його зупинили, почався деякій конфлікт, застосували кайданки (це помітно на відео). Акт затримання не складали. Вже в приміщенні поліції сказали, що краще відмовитися, бо інакше заберуть машину. Але пройшло значно більше ніж 2 годин з моменту зупинки. Щоб не викривати час затримання та відмови від огляду зняли на телефон короткій ролик без зазначення часу на ньому, (а відео з нагрудних камер в матеріали не додали). Після чого його просто відпустили, не відсторонивши від керування авто.

Так як з моменту виникнення підстав для огляду пройшло більше двох годин, тому на момент оформлення матеріалів ні огляд, ні відмова від огляду не мають сили.

Працівниками поліції не надано відео події з самого початку.

Крім того, згідно з ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, огляд, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Йому не роз`яснили його права, як і наслідки відмови. Він вже після оформлення протоколу скористався юридичною допомогою та дізнався, що за відмову така ж відповідальність, як і за нетверезу їзду.

Більш-того, його не відсторонили від керування транспортним засобом, а просто відпустили.

Суд першої інстанції фактично проігнорував його доводи та не став розглядати справу, а просто виготовив постанову.

Показання свідків не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Тексти обох «пояснень» повністю ідентичні, являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самим інспектором. Це є неприпустимо з позиції суб`єктивності доказів. Тому вважає, що свідки повинні самі викласти, що і як бачили, а ніяк не підписати заготовлене. Адже в цьому вся суть їх залучення: не в економії часу поліції, а у встановленні істини, свідченні вірності процедури огляду.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 усно доповнив свою апеляційну скаргу та, пославшись на зміни до закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, вказав на те, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Саме тому він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, на його думку, і постанова суду не відповідає вимогам закону, оскільки фабула правопорушення, викладена в постанові, не узгоджується зі ст.130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений відносно нього, дати вказані невірно, події відбувались 11 серпня 2020 року, а не 12 серпня 2020 року, як про це вказано у протоколі.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з врахуванням заявлених до неї доповнень та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№379328 від 13 серпня 2020 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, млява мова, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу "Dгager Аlкоtеst" та проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; від надання пояснень в протоколі та на окремому аркуші та підписувати протокол ОСОБА_1 відмовився; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від його проходження; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , від 11 серпня 2020 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 12 серпня 2020 року, згідно з якими, ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Alkotest Drager» та в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції ОСОБА_5 , в якому зафіксовано, що 11 серпня 2020 року о 23:00 годині під час несення служби по охороні громадського правопорядку та дотримання учасниками дорожнього руху правил ПДР було зупинено легковий автомобіль марки ВАЗ-21093 д.з. НОМЕР_1 під керуванням водія гр. ОСОБА_1 , який керував зазначеним автомобілем на автошляху М-14 Одесса-Мелітополь-Новоазовськ, при цьому рух автомобілю був не стійкий (екстремальний, що підтверджено учасником дорожнього руху - гр. ОСОБА_2 ). В ході зазначеного, при зупинці вказаного транспортного засобу біля с.Новоіванівка Приазовського району та під час бесіди із водієм - гр. ОСОБА_1 , останній мав явні ознаки стану алкогольного сп`яніння (млява мова, хитка хода, з ротової порожнині було чути запах алкоголю). Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» та відповідного огляду в закладі охорони здоров`я гр. ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився. Також в ході розгляду зазначеної події до гр. ОСОБА_1 , згідно ЗУ «Про Національну поліцію» та відповідно до ст.45 «Застосування спеціальних засобів» п. 1«г» було застосовано поліцейські заходи «кайданки» так як дана особа своїми небезпечними діями могла завдати шкоду собі і оточуючим. У відношенні гр. ОСОБА_1 , відповідно до матеріалів перевірки, було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Водій ОСОБА_1 від надання письмових пояснень з зазначеного приводу, як і від підпису відповідного адміністративного протоколу відмовився.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Додаткові докази, які досліджені при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, для перевірки доводів, викладених в апеляційній скарзі та заявлених ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заслухано поліцейського ОСОБА_5, яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та інші матеріали.

ОСОБА_5 в цілому підтвердив обставини, викладені ним у вищевказаному рапорті, та зазначив, що при складанні протоколу можливо була допущена помилка у датах, та погодився з доводами ОСОБА_1 про те, що подія мала місце 11 серпня 2020 року, а не 12 серпня 2020 року, а протокол був складений 12 серпня 2020 року о 00-55 годин, а не 13 серпня 2020 року о 00-55 годин. Оскільки водія зупинили у ніч, тому, можливо і сталася плутанина у датах. Щодо обставин справи пояснив, що свідки самі зупинились, так як ОСОБА_1 їх підрізав. Були дві жінки, одна з яких була вагітна. Вони були емоційні. Стали висловлювати претензії до водія ОСОБА_1 . Він ( ОСОБА_5 ) запросив їх бути свідками, але вони відмовлялись. Одну все ж таки вдалось опитати. Інших свідків вже зупинили у Приазовському районі, вони і вписані у протоколі. Кайданки були застосовані до ОСОБА_1 , так як останній був у дуже емоційному стані та розмахував руками.

На доводи ОСОБА_5 . ОСОБА_1 заперечив та вказав, що він не підрізав автомобіль, а обігнав його, свідків не було.

В той же час, доводи ОСОБА_1 , заявлені на свій захист, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких, останній керував автомобілем з ознаками сп`яніння (які були зафіксовані не тільки у протоколі про адміністративне правопорушення, а й у акті огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який підписаний, в т.ч. свідками, та наявність цих ознак підтверджується письмовими поясненнями свідків), проте від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків.

Факт відмови від проходження огляду не заперечував і сам ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції, пояснивши це тим, що він дійсно вживав алкоголь, а потім управляв автомобілем, оскільки йому треба було купити ліків для родича.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 перестав визнавати свою вину та зазначив, що він відмовився від проходження огляду, оскільки не вважав себе суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте, на думку апеляційного суду, такі доводи не є переконливими.

Твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейським порушено вимоги ч.4 ст.266 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, в т.ч. показаннями свідків та відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте останній відмовився від проходження такого огляду у присутності свідків, при цьому поводився зухвало, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурно, його поведінка не відповідала обстановці, свідки під відеозапис підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Те, що до протоколу долучено фрагмент відеозапису, а не безперервний відеозапис процесу оформлення адміністративного матеріалу, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані на відеозапису, відбувалися в дійсності.

Доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння він буде нести таку ж відповідальність, як за управління автомобілем у нетверезому стані, нічим не підтверджуються, більш того не спростовують наявності в його діях складу вказаного правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів ОСОБА_1 дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.

Те, що при розгляді справи не були заслухані свідки, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Більш того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків, ставити під сумнів достовірність яких жодних підстав немає, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в тому числі із відеозаписом.

Те, що пояснення свідків оформлені поліцейським на бланку, само по собі не свідчить про недостовірність цих доказів, як про це зазначає апелянт.

Під вказаними поясненнями міститься власноручний запис свідків про те, що пояснення з їх слів записані вірно та ними прочитані.

Сам ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції не заявляв клопотань про виклик свідків, не оспорював достовірність їх пояснень та не оспорював фактичні обставини справи і доведеність його вини.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 також не заявляв клопотань про виклик свідків.

Отже, доводи ОСОБА_1 про неповноту з`ясування обставин справи судом є безпідставними.

Наявних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що через зміни до законодавства він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

В даному випадку правопорушення вчинене 11 серпня 2020 року, тобто після внесення змін до Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року в його первинній редакції (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).

З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.

В той же час, при апеляційному розгляді встановлено, що як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в постанові суду допущено помилку у даті вчинення правопорушення та замість вчинення правопорушення 11 серпня 2020 року (як це підтверджується матеріалами справи) зазначено, що правопорушення вчинене 12 серпня 2020 року.

Проте, така помилка не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржувану постанову в цій частині на підставі ст.294 КУпАП, уточнивши дату вчинення правопорушення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП змінити, зазначити, що подія мала місце 11 серпня 2020 року, а не 12 серпня 2020 року, як помилково вказано у постанові суду.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева