ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 569/12883/20

02 жовтня 2020 року

Суддя Рівненського міського суду Денисюк П.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , непрацюючу, РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2020 року о 03 год. 50 хв. у м. Рівне по вул. Гагаріна, 6 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW318I» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлялась про час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Неявку ОСОБА_1 без поважних причин, суд розцінює як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Згідно ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, не є обов`язковою, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності порушника на підставі наявних матеріалів.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив їх в сукупності з іншими доказами, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, є зокрема керування транспортними засобами особами в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів обов`язок пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, підтверджується доказами, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення, та якими є: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 330590 від 01.08.2020; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 відмовилась від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у їх присутності, а також що остання перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння; а також відеозаписом патрулювання, який повністю відображає вищевказані події та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та іншими матеріалами справи.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно п. 28 постанови пленуму ВСУ України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає.

Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як встановлено судом, посвідчення на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 не видавалось, що вбачається із Довідки старшого інспектора ВАП УПП в Рівненській області ДПП капітаном поліції Івашинюти І.

Тому суд застосовує до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки такого права керування ОСОБА_1 не мала.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з порушника судовий збір.

Враховуючи викладене, і керуючись ст.ст. 33, 40-1, 130, 283-284 КУпАП, ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Постанова пленуму ВСУ України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винною ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) без позбавленням права керування транспортними засобами у зв`язку з відсутністю такого права.

Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Головуючий суддя