Справа № 304/261/20 Провадження № 3/304/120/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216095 від 29 лютого 2020 року вбачається, що 28 лютого 2020 року о 23.50 год. ОСОБА_1 біля будинку № 1 у пров. Лісний в м. Перечин Закарпатської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У підтвердження вини ОСОБА_1 начальником СРПП № 3 Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Раковичем О.Є. в якості доказів надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216095 від 29 лютого 2020 року, відеофайл з числовою назвою «X700000__0001», постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 720452 від 29 лютого 2020 року, повідомлення начальника Перечинського відділення поліції № 983/106/25/3-2020 від 02 березня 2020 року та письмові пояснення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 28 лютого 2020 року близько 22.00 год. йому на мобільний застосунок «Viber» написала його дружина про те, що вона невдало припаркувала їх транспортний засіб, внаслідок чого не може виїхати. У відповідь на це він їй повідомив, що на даний час знаходиться у бані, тому вирішить це питання вже зранку. Близько півночі пішов забрати документи із автомобіля, щоб до ранку їх з нього не викрали, однак сідати за кермо навіть наміру не мав, так як знав, що для того, щоб почати їзду, була необхідна стороння допомога. У той час, працівники поліції, побачивши його у машині, підійшли до нього, попросили документи та запросили пройти з ними у відділення поліції. Там у присутності свідків пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». На цю пропозицію він відповів відмовою, оскільки транспортним засобом не керував. При цьому, висловив намір за необхідності пройти відповідний огляд у медичному закладі, зокрема здати кров. Проте працівники поліції його повідомили, що кров відбирається виключно у випадку дорожньо-транспортної пригоди, а у даному випадку це не потрібно, тому вони складають відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Норма аналогічного змісту міститься також у пункті 6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Разом з цим, з відеофайлу з числовою назвою «X700000__0001», долученого працівниками поліції в якості доказу вини ОСОБА_1 чітко встановлено, що 28 лютого 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тоді як мала намір пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, поліцейським у направленні особи для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я було відмовлено через відсутність такої необхідності.

Крім цього, у матеріалах справи будь-яких доказів керування ОСОБА_1 28 лютого 2020 року о 23.50 год. біля будинку № 1 у пров. Лісний в м. Перечин Закарпатської області транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_1 , також немає та у ході розгляду справи працівниками поліції такі не надані.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216095 від 29 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 складений саме за його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відповідальність за таку настає виключно у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, що фактичними обставинами справи виключається, при цьому, будь-які докази керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом у матеріалах справи відсутні, тому суд вважає, що в діях останньої відсутня об`єктивна сторона, а відтак і склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , то суддя такі відхиляє, оскільки вони є ідентичними по змісту, являють собою бланки вже готового документу з чітко зазначеним текстовим наповненням та складені внаслідок порушень допущених поліцейським під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, с у д д я, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.