ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1178/20Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/423/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бучацького районного суду від 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 08 серпня 2020 року об 11 год. 34 хв. на 73 км автодороги Н-18 (с. Зелена), керував автомобілем марки ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатору «Алкотест 7510 №ARLM-0278» та огляду в найближчому медичному закладі водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями ст.266 КУпАП, оскільки обставини, викладені у ньому, не відповідають дійсності, а огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням норм чинного законодавства.

Стверджує, що транспортним засобом керував не він, а його батько, який, в той час, коли під`їхали працівники поліції, відійшов. Як зазначає апелянт, з вказаних вище причин, а також у зв`язку з ризиком заразитися вірусом "COVID-19" він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Драгер". Вказує, що пройшов би такий огляд у найближчому медичному закладі, однак працівники поліції таку вимогу проігнорували.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як такий що пропущений із поважних причин.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Так, згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №133746 від 08 серпня 2020 року, водій ОСОБА_1 08 серпня 2020 року об 11 год. 34 хв. на 73 км автодороги Н-18 (с.Зелена), керував автомобілем марки ВАЗ 2109 н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатору «Алкотест 7510 №ARLM-0278» та огляду в найближчому медичному закладі водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Відповідно до п.171 ч.2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII до Кримінального кодексу України включено ст.286-1 КК України в наступній редакції: «Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування - караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. 2. Ті самі дії, вчинені повторно, - караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років».

Таким чином, правопорушення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з 01.07.2020 року віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність.

17 червня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 09.04.2020 року, який 02 липня 2020 року було підписано Президентом України, а 03 липня 2020 року опубліковано в офіційній газеті "Голос України", тобто набрав чинності.

Вказаним законом №720-ІХ від 09.04.2020 року внесено зміни до Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" (Відомості Верховної Ради України», а саме: 1) у пункті 1:

- підпункти 2-4, 7 виключити; [пункт 4 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, щодо зміни ст. 130 КУпАП],

- підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити [п.171 Закону №2617-VIII від 22.11.2018 щодо введення в дію ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»].

Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року (про доповнення ст. 286-1 КК України та зміни ст. 130 КУпАП) набрав законної сили 01 липня 2020 року. Вказані зміни не вдалось привести в дію у зв`язку з тим, що Закон №720-ІХ від 09.04.2020 року набрав чинності на третій день після набрання чинності вищевказаного закону №2617-VIII від 22.11.2018, а саме 03 липня 2020 року, при цьому, такі зміни суперечать чинному на той час Закону України №619-ІХ від 19.05.2020 року, відповідно до якого зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, аналіз змін показав, що Закон №720-ІХ наразі чинний, але за винятком тих положень, які стосуються внесення змін до Закону №2617-VIII.

З урахуванням положення ч.5 ст. 94 Конституції України закон не може набрати чинності раніше дня його опублікування, положення ч.6 ст.3 КК України, ч.3 ст. 1 КПК, ч.4 ст.2 КУпАП, а також позицію Конституційного Суду України, викладену в низці його рішень, положення закону, яким до іншого закону вносяться зміни, після набрання ними чинності стають невід`ємною частиною закону, до якого вносяться зміни, і вичерпують свою дію.

За змістом матеріального закону стаття 286-1 КК України на сьогодні є чинною, була чинною на момент події, яка оскаржується ОСОБА_1 та підлягає застосуванню в даному випадку, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених вище підстав є неможливим, а відтак постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню.

За наведених обставин, без перевірки та встановлення дійсних фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність застосування у даному випадку положень ст.253 КУпАП, тобто направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідному органу досудового розслідування.

Так, відповідно до ст.253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

У зв`язку з вище викладеним, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі ч.2 ст.284 КУпАП із передачею матеріалів справи до управління патрульної поліції в Тернопільській області в порядку ст.253 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні 18 вересня 2020 року, копію постанови суду отримав 22 вересня 2020 року, йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причину пропуску поважною.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 253, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року скасувати та ухвали нову постанову, якою закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ч.2 ст. 284 КУпАП, а матеріали справи передати до управління патрульної поліції в Тернопільській області в порядку ст. 253 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя