Провадження № 33/824/3877/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александров Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 29червня 2020 року приблизно о 05 год. 45 хв. біля буд. № 14 по вул. Колекторна (Нижні сади) в м. Києві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова). Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року скасувати та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що поліція беззаперечно порушила вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, поліція звинуватила апелянта в керуванні автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, вимагала в присутності 2-х свідків проїхати для огляду до лікаря-нарколога, однак на місці пройти огляд на спеціальному приладі у присутності 2-х свідків не пропонувала.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, вказаних у протоколі, хоча надруковані на бланку пояснення свідків не відповідають фактичним обставинам, а тому, на думку апелянта, вони мали бути обов`язково викликані та допитані в судовому засіданні безпосередньо судом, оскільки пояснення не узгоджуються з відеозаписом з боді камер. Також, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання адвоката про допит свідків захисту, які перебували разом з апелянтом під час складання протоколу.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Александрова Д.О., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео з нагрудної камери поліцейського та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції обґрунтував протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 537392 від 29 червня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поясненням свідка ОСОБА_4 , а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції неможливо погодитися, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 537392 від 29 червня 2020 року вбачається, що 29 червня 2020 року приблизно о 05 год. 45 хв. біля буд. № 14 по вул. Колекторна (Нижні сади) в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Sierra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова). Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав та пояснював, що 29 червня 2020 року приблизно о 05 год. 45 хв., рухаючись на автомобілі «Ford Sierra» по вул. Колекторна він був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування працівники поліції запідозрили його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога. У свою чергу він вимагав пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак працівники поліції повідомили йому, що їх екіпаж не має технічного засобу та вимагали пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився.

Зазначене підтверджується відеозаписом, який переглянутий апеляційним судом, та з якого вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та повідомили останнього про причину зупинки. Після проведення перевірки документів та спілкування з водієм працівниками поліції були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук і блідість шкіри обличчя. Далі працівниками поліції було запрошено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

Так, порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до ч. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року за № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби).

Згідно ч. 7 вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що зазначені вимоги працівниками поліції дотримані не були, оскільки з відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а відразу було запропоновано поїхати в заклад охорони здоров`я.

У зв`язку з недотриманням працівниками поліції вимог закону щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, висновок суду про порушення останнім п. 2.5 ПДР України є безпідставним.

Щодо наявних в справі письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то апеляційний суд, з врахуванням іншого доказу, а саме - відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовано недотримання працівниками поліції порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, вважає ці пояснення свідків недостатніми та суперечливими доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

На думку апеляційного суду, законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням усіх вище наведених обставин викликає розумні сумніви, які виключають можливість визнання цього документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон