Справа № 395/1018/20
Провадження № 3/395/659/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовський В.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП України в Кіровоградській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, який має інвалідність 2 групи, іден. номер НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2020 року серія ОБ №010186 30 серпня 2020 року о 22 годині 05 хвилин гр. ОСОБА_1 , в смт. Капітанівка по вул. Промислова, керував мопедом марки SUZUKI Sepia, без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, результат тесту показав 1.76‰, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 30.08.2020 року він вживав спиртні напої, проте в цей день мопедом він керував в тверезому стані, що може підтвердити свідок ОСОБА_2 . Законних підстав для перевірки його на стан алкогольного сп`яніння у працівників поліції не було, оскільки спиртні напої він хоча і вживав, проте після того не керував транспортними засобами. ОСОБА_1 зазначив, що вказані у протоколі свідки взагалі не були на місці події і відповідно надали неправдиві показання.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її однокласником, відносини з ним нормальні. 30.08.2020 року останній приїхав до неї та вони поїхали в бар попити кави. В її присутності ОСОБА_1 алкоголь не вживав та запаху алкоголю від нього вона не відчувала. Працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 . Коли до них під`їхали працівники поліції, то ОСОБА_1 мопедом не керував. Вона надавала поліції пояснення, при цьому зазначила, що не бачила як ОСОБА_1 продував прилад «Драгер» та який був результат тесту. Чому поліція записала інші пояснення до протоколу їй невідомо. Пояснення написано поліцейськими було власноручно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа, в даному випадку суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КПК України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи інформацію, яка є на відеозапису DVD-диску, що долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення як доказ, то суд не може покласти в основу доведеності вини ОСОБА_1 таку інформацію, оскільки дата та час події на відеозапису не відповідають дійсним обставинам події згідно протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених доказів.

Оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 як доказу, то суд керується наступним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги.

Що стосується оцінки показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то суд не може надати їм оцінку з підстав того, що вказані свідки в судове засідання не з`явилися, тобто суд не може їх допитати, а враховуючи принцип безпосередності дослідження показань, покладення в основу судового рішення письмових показань свідків не відповідає критерію допустимості доказів.

Враховуючи наведене, судом не встановлено, що ОСОБА_1 керував мопедом у стані алкогольного сп`яніння (1,76‰), а підтвердження приладом «Драгер» факту алкогольного сп`яніння без одночасного підтвердження факту керування транспортним засобом не тягне за собою відповідальність, передбачену ст.130 ч.1 КУпАП.

Відтак, зважаючи на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме мопедом марки SUZUKI Sepia, без д.н.з., суд не вбачає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя В. А. Орендовський