ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

17.09.2020 року о 07 год. 25 хв. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 не виконала неодноразову законну вимогу про припинення правопорушення, шарпала працівника поліції, кидалась у бійку ,поводила себе зухвало та нахабно, словесно ображала, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , яка в судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом смс-повідомлення за номером телефону, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справу не подавала.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, не з`явилась, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_2 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 191333 від 17.09.2020 р., рапортом поліцейського УПП в Одеській області від 17.09.2020 року в якому зазначено, що 17.09.2020 року під час відпрацювання виклику у складі екіпажу «Поліна-300», лейтенант поліції ОСОБА_3 та капітан поліції ОСОБА_4 , за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, буд 52, ОСОБА_1 здійснила виклик на лінію «102» щодо свого брата, з яким у неї трапився конфлікт. Під час опрацювання виклику дана особа поводила себе агресивно, з ознаками алкогольного сп`яніння, висловлювалась нецензурною лайкою та намагалась завдати тілесні ушкодження працівникові поліції. а саме вдарила у тулуб. До ОСОБА_1 відповідно до ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію» було застосовано захід примусу, визначений ст. 42 ЗУ «Про національну поліцію», а саме спеціальній засіб обмеження рухомості кайданки для відбиття нападу на поліцейського. Відповідно до ст. 261 КУпАП особа була затримана для подальшого складання матеріалів та для припинення правопорушення, а саме за ст. 185 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ст. 185 КУпАП, склад адміністративного правопорушення передбаченого вказаною статтею КУпАП утворює злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

Як встановлено в абзаці другому пункту 7 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 26.06.92р. "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів", злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Об`єктивна сторону правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, яка виразилась у тому , що під час відпрацювання виклику, при неодноразовій законній вимозі поліцейського про припинення правопорушення ОСОБА_1 , шарпала працівника поліції, кидалась у бійку, поводила себе зухвало і нахабно, словесно ображала, з метою забезпечення особистої безпеки поліцейських та інших осіб, припинення правопорушення та затримання особи, яка вчинила правопорушення, оскільки застосування інших поліцейських заходів не могли забезпечити виконання поліцейських повноважень, які покладені на них законом було прийнято рішення про застосування заходів фізичного впливу згідно ст.ст. 42,45 Закону України «Про Національну поліцію», в подальшому для забезпечення безпеки поліцейських та громадян до ОСОБА_1 було застосовано спецзасіб.

Таким чином з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю доведена зібраними доказами.

При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1 , суд вважає, що достатнім і необхідним для його виправлення, а також для припинення нових правопорушень є накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 185, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 185 КУпАП у виді штрафу в розмірі 8 (восьми) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 136,00 (сто тридцять шість) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

29.09.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/16540/20

Номер провадження №3/522/10258/20

Головуючий Русєва А.С.