Справа № 450/2598/20 Провадження № 3/450/1706/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №706820, вбачається, що 04.08.2020 року близько 18 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_1 на а/д Т1416 в с. Наварія по вул. Шевченка Пустомитівського району Львівської області керував транспортним засобом БАЗ А079.14 д.н.з. НОМЕР_1 в якого кількість пасажирів була на 6 (шість) чоловік більша ніж кількість сидячих місць, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнав та пояснив, що кількість місць не перевищувала дозволених.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико -санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ізст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та скасовується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 7 п. 3 Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року в редакції Постанови КМУ №500 від 17.06.2020р. (яка набрала чинності 20.06.2020р.)на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, осіб, які виявили бажання бути донорами крові та (або) її компонентів, на підставі посвідчення донора крові та (або) її компонентів або на підставі довідки, що видається донору за місцем медичного обстеження чи давання крові та (або) її компонентів, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, та використання таких засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах. Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків, особи не встановлені і не допитані та відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення.

Дослідивши наявні у справі документи у сукупності, а саме протокол про адміністративне правопорушення, судом не встановлено факту порушення останнім вимог Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» і положень ст. 29 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», оскільки жодних доказів, які б вказували на те, що керований останнім автомобільний транспорт, здійснює саме регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах і має відповідні дозвільні документи, до матеріалів справи не долучено, як і не долучено, жодних доказів того, що кількість пасажирів у керованому ОСОБА_1 транспортному засобі перевищувала встановлену норму осіб.

Вказані обставини також неможливо встановити зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, під час розгляду справи не знайшов підтвердження факт порушення ОСОБА_1 вимог Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» і ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині порушення заборони перевезення більше 10 осіб у автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на приміських маршрутах у звичайному режимі руху.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, ст. 44-3, п.1 ч.1 ст.247,279,280,283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяД. А. Кукса