Справа № 428/8255/19
Провадження №3/428/135/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в особі судді Олійник В.М., за участю секретаря судового засідання Солошенка П.В., прокурора Лаптінової О.К., розглянувши матеріали, які надійшли з УЗЕ в Луганській області ДЗЕ Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , не працюючу, яку зареєстовано та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи особою яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначену у підпунктах «в» та «е» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» (далі-Закон), в порушення вимог абзацу другого частини 2 статті 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за 2018 рік.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення за 2018 рік

До даних висновків суд дійшов з наступних підстав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась. Суд враховує, що особа мешкає згідно наданих нею відомостей на території України, яка є тимчасово непідконтрольною державній владі України. Отже, виклик цієї особи не є можливим у визначений КУпАП спосіб - засобами потового зв`язку. При цьому суд вживав заходів щодо виклику цієї особи у судове засідання також і шляхом ухвалення постанов про її привід, які також не були виконанні з підстав того, що особа не мешкає на території України, яка є підконтрольній Україні. На підтвердження вказаних обставин суду надано довідки, згідно з якими ОСОБА_1 перетнула 18.07.2019 пункт пропуску «Станиця-Луганська», тобто у бік непідконтрольної території, та з того часу на територію України не поверталась, на телефонні дзвінки не відповідає.

При цьому частиною 3 статті 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

На думку суду, визначені вказаною нормою вимоги не перешкоджають розгляду справи у за відсутності особи, коли судом вжито усіх передбачених КУпАП засобів виклику, повідомлень як приводу особи у судове засідання.

Суд також враховує, що положення частини 1 статті 277 КУпАП визначають, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

При цьому, частина 4 статті 277 КУпАП уточнює, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Однак, у даному випадку, судом встановлено неможливість виклику особи через те, що особа мешкає на території, яка не є підконтрольною державній владі України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд зупиняв декілька разів провадження у справі з метою виклику особи у судове засідання, але як то вже було зазначено вони також не надали можливості виконати вимоги 3 статті 268 КУпАП.

Встановлені судом обставини, на думку суду, дають законні підстави для розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, що до суду надійшла заява, яку підписано ОСОБА_1 , шляхом подачі її до суду прокурором Гайовичем П.О. Згідно з даною заявою ОСОБА_1 просить розглянути справу у її відсутність, правопорушення визнає.

Однак суд не може узяти до уваги вказану заяву, оскільки цю заяву подано не особисто ОСОБА_1 , як і не надіслано її останньою до суду поштою чи передано іншими засобами зв`язку, а отже суд не може бути впевненим у тому, що ця заява саме волевиявлення ОСОБА_1 .

Прокурорка у судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, але провадження закрити через закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено у судовому засіданні, на підставі наказу в.о. начальника Луганської об`єднаної державної податкової інспекції (далі - Луганська ОДПІ) від 27.07.2016 № 15-о ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора Алчевського відділення Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області та підтверджене раніше присвоєне спеціальне звання «інспектор податкової та митної справи III (третього) рангу».

Наказом Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 05.04.2017 № 16-о ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора Північного відділення Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області.

Згідно з наказом Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 05.03.2018 № 11-о ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора Північного відділення Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області з 05.03.2018 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Згідно з пунктом 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску. Пунктом 7 цього Положення встановлено, що ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктом 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, зокрема є: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування; е) посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики.

Отже, звільнившись з посади головного державного інспектора Північного відділення Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_1 , відповідно до абзацу 15 частини першої статті 1 Закону є суб`єктом декларування.

Абзацом другим частини 2 статті 45 Закону визначено, особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Підпунктом 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 визначено, що декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці другому частини другої статті 45 Закону, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня наступного після такого припинення року, що охоплює попередній рік.

Тож ОСОБА_1 , яка будучи особою, яка у 2018 році припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за минулий рік до 01.04.2019.

Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 09.04.2018 о 19 годині 53 хвилин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за минулий рік, порушив тим самим вимоги абзацу другого частини другої статті 45 Закону.

У письмовому пояснені ОСОБА_1 зазначила, що під час проходження служби в Луганській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області була відповідним чином ознайомлена з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

Декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 та абзацом першим підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Рішенням № З Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 подала вчасно.

Проте декларацію особи, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) подала 09.04.2019 через те, що забула своєчасно її подати.

Перевіркою сайту АЦСК ПАТ «Приватбанк» встановлено, що ОСОБА_1 отримала в АЦСК ПАТ «Приватбанк» електронний цифровий підпис 08.04.2019, терміном дії до 07.04.2020.

Згідно з листом НАЗК 93-05/4886/17 від 02.03.2017 р. дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до Реєстру.

Згідно з відомостями, які вказані у публічній частині інформаційно- телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після, звільнення), за 2018 рік 09.04.2019 о 19 годині 53 хвилини, тобто несвоєчасно.

Поважних причин щодо несвоєчасного подання декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за 2018 рік ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, суд погоджується, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зазначену у підпунктах «в» та «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушення, в порушення вимог частини першої та абзацу другого частини 2 статті 45 Закону, несвоєчасно 09.04.2018 о 19 годині 53 хвилини без поважних причин подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за 2018 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, як вбачається з протоколу, датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, тобто 09.04.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Тобто, адміністративне стягнення може бути накладеним лише протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Тож на момент розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився дворічний строк можливості накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, суд, діючи відповідно до вказаних вимог Закону, вважає, що провадження у управі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 22, 23, 26, 172-6, 247, 278, 280-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі протоколу № 152 від 18.07.2020, закрити відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник