Cправа №303/4649/20
3/303/2170/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Гейруш В.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Мукачівського РВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , водія ВХХ № 856 206,

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 17.08.2020 року о 07 годині 00 хвилин, перебуваючи на маршруті нерегулярного перевезення, керував транспортним засобом «Мерседес Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , без засобів індивідуального захисту, чим порушив вимоги Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 05.10.2020 року подав клопотання про закриття провадження в справі. Як підстави для закриття провадження в справі наводить те, що вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнає, пояснення в протоколі «їхав без маски, так як незручно дихати», записані зі слів поліцейського, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 пояснив, що йому стало погано, стало важко дихати і він на секунду опустив маску, щоб не знепритомніти та зупинитися. Стверджував, що під час перевезення пасажирів 17.08.2020 року о 07 годині 00 хвилин користувався засобами індивідуального захисту. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, тобто не вказано яку саме статтю ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушено. Також, в протоколі міститься посилання на норми закону які станом на 17.08.2020 року втратили чинність.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 743168 від 17.08.2020 року, матеріали справи не містять жодних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, інспектором СРП № 1 Мукачівського РВП Дурдинець І.В. при складенні протоколу не було наведено доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст..44-3 КУпАП.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів.

Вивчивши докази, що містяться в справі, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

За таких обставин, оскільки відповідно до вимог ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. 44-3, п.1 ст.247, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.Б.Гейруш