КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1513/2020 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Примаченко В.О.
Категорія ст. 124 КУпАП. Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 січня 2020 року о 10 год. 15 хв. в м. Біла Церква по вул. січових Стрільців, 11 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнати винним та застосувати до нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування наведеного апелянт посилається на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, оскільки судом першої інстанції невірно встановлені обставини ДТП, зокрема механізм зіткнення транспортних засобів; положення транспортних засобів після зіткнення та локалізацію їх пошкоджень, а також які свідчать про порушення п. 10.9 ПДР України ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення ОСОБА_1 , який заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №303002 від 06 січня 2020 року о 10 год. 15 хв. в м. Біла Церква по вул. січових Стрільців, 11 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що вважає дії водія автомобіля «Фольксваген» такими, що призвели до ДТП, оскільки саме водій ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, під час руху заднім ходом не переконався, що це було безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ».

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що керував автомобілем «Фольксваген», переконавшись що, немає перешкод, почав рух заднім ходом. Під час руху помітив в дзеркало заднього виду, що в напрямку до його автомобіля із-за повороту наближається на значній швидкості автомобіль «ВАЗ», водій якого здійснював маневр об`їзду двох автомобілів, що стояли на обох узбіччях проїжджої частини, оскільки дорожнє покриття було слизьким водій ОСОБА_1 зупинився, так як зрозумів, що водій автомобіля «ВАЗ» може не впоратися з керуванням автомобіля. Водій ОСОБА_2 почав гальмувати та допустив зіткнення з автомобілем водія ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пояснення ОСОБА_1 є послідовними, логічними та об`єктивно підтверджуються дослідженими доказами.

При цьому версія водія ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП свого підтвердження дослідженими доказами не знайшла.

Досліджені судом докази, а саме фотознімки з місця ДТП, дані схеми ДТП (місце зіткнення, розташування автомобілів після ДТП); зафіксовані пошкодження автомобілів у результаті зіткнення: «Фольксваген» (фара передня права, крило праве, бампер, підкрилок правий, бачок омивача), «ВАЗ» (фара ліва передня, бампер передній, крило ліве, підсилювач бампера, лівий підкрилок), враховуючи їх локалізацію, механізм утворення, - свідчать про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушення п. 10.9 ПДР України. Зокрема ширина проїзної частини, розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, а також та обставина, що автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 на момент зіткнення не рухався,- свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями не створював небезпеки чи перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

Згідно ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, законний і належним чином вмотивований, а доводи апеляційної скарги - необґрунтовані.

Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Переконливих доводів, які спростовували би висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного перегляду рішення судом не встановлено.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу захисника Яцюка О.С. слід залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року як законну та обґрунтовану - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло