Провадження № 3/742/736/20
Єдиний унікальний № 742/1265/20
Постанова
07 жовтня 2020 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.130 КУпАП, -
З протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №382359, 05.05.2020, близько 18 год. 15 хв., в с.Ряшки, Прилуцького району, вул.Леніна, водій ОСОБА_1 , керувала мопедом Хонда Діо без д.н.з, з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності свідків, чим порушила п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 382359 від 05.05.2020 року в якому зазначено, що 05.05.2020, близько 18 год. 15 хв., в с.Ряшки, Прилуцького району, вул.Леніна, водій ОСОБА_1 , керувала мопедом Хонда Діо без д.н.з, з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності свідків, чим порушила п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП(а.с.2)
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 в якому зазначено, що остання 05.05.2020, була присутня під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за керування останньою т.з. в стані алкогольного сп`яніння, яка ухилилася від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом відмови (а.с.3)
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 в якому зазначено, що останній 05.05.2020, був присутній під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за керування останньою т.з. в стані алкогольного сп`яніння, яка ухилилася від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння шляхом відмови (а.с.3)
Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.
Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.
Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст. 9 КУпАП.
Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами. Ознака протиправності вказує також на неприпустимість аналогії закону, що сприяє зміцненню законності, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за діяння, не передбачені законодавством про адміністративні правопорушення.
Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.
Вина полягає в психічному ставленні особи до діяння та його шкідливих наслідків і може бути умисною або необережною.
Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.
Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.
Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.
Місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку можуть бути обов`язковими ознаками, якщо їх включено до конкретного складу проступку (наприклад, окремі діяння визнають адміністративними правопорушеннями лише в разі вчинення їх у громадському місці, часто в диспозиціях вказують на спосіб вчинення проступку грубе, злісне порушення, прихована передача тощо). В інших випадках їх можуть визнавати обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність (наприклад, вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин обтяжує адміністративну відповідальність).
Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.
Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.
Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків вольову ознаку.
Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.
Виходячи з аналізу вище зазначеної норми, складовою частиною адміністративного правопорушення є вина (умисел або необережність) дія чи бездіяльність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення відбулось 05.05.2020 року, матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 надійшли до Прилуцького мськрайонного суду Чернігівської області 22.09.2020 року, а отже на час розгляду справи сплинув тримісячний строк з моменту вчинення адміністративного правопорушення.
За таких обставин провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, підлягає закриттю в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.38, 247, 284 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В :
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП - закрити.
На постанову протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд з дня винесення постанови.
Суддя: Коваленко А.В.