Справа №: 343/1573/20
Провадження №: 3/0343/495/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,якому посвідчення водія категорії "В" не видавалося, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягувався за ч. 1 ст. 130 КУпАП 18.06.2020, ч.1 ст. 175-1 КУпАП 28.08.20250 та ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП 27.08.2020,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 повторно, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та не виконав вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Правопорушення вчинені при таких обставинах.

ОСОБА_1 , який згідно з постановою Долинського районного суду від 18.06.2020 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно 27 серпня 2020 року о 23.09 годин в м. Долина по вул. Оболонській керував транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Також 27 серпня 2020 року о 23.09 годин в м. Долина по вул. Оболонській ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану з допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів і спец сигналу, не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо належного повідомлення його про дату, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку за всіма відомими суду адресами його проживання та за допомогою розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України.

Так, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав адресу свого проживання: АДРЕСА_1 . Також згідно з даними постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2020 у справі №343/716/20 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адресою його місця проживання вказано АДРЕСА_2 . Таким чином, про судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, двічі повідомлявся судовою повісткою, які було направлено за вказаними адресами, однак вони повернулися до суду з причин "за закінченням терміну зберігання", "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення", "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 29, 30-32, 33, 34, 3739, 40-42). Також ОСОБА_1 було викликано в судове засідання по даній справі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а.с.35, 36).

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складений відносно нього протокол та подальший розгляд в суді справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, до суду не з`явився. Зазначивши місце свого проживання АДРЕСА_1 , направлені йому повідомлення навмисно не отримував, що свідчить про його свідоме ухилення від явки в судове засідання та нехтування своїми обов`язками.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (пункт 69).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені Законом для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

Отже, суд, враховуючи, що протоколи відносно ОСОБА_1 складені 27.08.2020 у його присутності, тобто з даного моменту він знав про наявність справи, однак вищезазначені обставини свідчать про його небажання отримувати поштові відправлення, цікавитись наявним відносно нього провадженням, тим самим він має намір ухилятися від явки до суду, тому, зважаючи на обмежені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500005 від 27.08.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, яке поставлено в провину ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Надавати будь-які пояснення останній відмовився, що відмічено у протоколі. Документи не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Підписувати протокол ОСОБА_1 також відмовився (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500006 від 27.08.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, яке поставлено в провину ОСОБА_1 , та яке відповідає кваліфікації, передбаченій ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Надавати будь-які пояснення та підписувати протокол ОСОБА_1 відмовився (а.с.20);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітке мовлення, почервоніння обличчя, за допомогою приладу Drager Alcotest 6810. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, як і підписувати вказаний акт, свідками чого були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2, 21);

- письмовими поясненнями від 27.08.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що їх було запрошено співробітниками СРПП Долинського ВП в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , який в їх приступності відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 та відмовився проїхати в медичний заклад Долинську ЦРЛ, що засвідчили своїми підписами (а.с.3, 4, 22, 23);

- направленням, складеними о 23.15 год 27.08.2020 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, нечітка вимова слів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 не проводився (а.с.5, 24);

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020, та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.15);

- відеозаписом на оптичному диску DVD+R 4,7GB/120МІN 16х (а.с.16), на якому зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 . На вимогу працівників поліції про зупинку, здійснену за допомогою проблискових маячків і спеціального сигналу, водій не зупинився, внаслідок чого поліцейські переслідують вказаний автомобіль. Зупинившись, водій починає тікати, з розмови зрозуміло, що на подвір`я за місцем свого проживання, де його наздоганяють поліцейські. У водія, яким являється ОСОБА_1 , наявні ознаки алкогольного сп`яніння, про що свідчить його хода, мова, червоні зіниці, поведінка. На вимогу пройти огляд на стан алгогольного сп`яніння на місці зупинки чи проїхати в медичний заклад ОСОБА_1 відмовляється у присутності свідків. В подальшому в приміщенні відділу поліції в присутності ОСОБА_1 складються протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-2 та 130 КУпАП, які йому оголошено;

- копією постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2020 у справі №343/716/20 (а.с.9-10), яка підтверджує, що ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Як визначено в п 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого, сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, відповідно до якого були внесені зміни, зокрема до Кодексу України про адміністративні правопорушення та виключена відповідальність водіїв за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або відмову від проходження огляду для встановлення такого стану, а також інші диспозиції і відповідні санкції за статтею, щодо якої здійснюється розгляд справи.

Однак такі зміни діяли лише протягом 2-х (двох) діб - 01 та 02 липня 2020 року, оскільки вже 03.07.2020 в офіційному виданні Голос України № 110 (7367) було опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-ІХ, відповідно до пункту 117 якого (сторінка 6 видання Голос України № 110 (7367) в частині, що стосується справи вказано «У розділі І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Відомості Верховної Ради України, 2019 р., № 17, ст. 71):

1) у пункті 1:

підпункти 2 - 4, 7 виключити;

підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключити».

Саме вказаним пунктом Закону України від 22.11.2018 № 2617-VІІІ було викладено статтю 130 КУпАП в новій редакції та доповнено КК України статтею 286-1, однак наведеними вище нормами Закону України від 17.06.2020 № 720-ІХ було скасовано ці зміни та повернуто до їх викладу в старій редакції, яка на даний час є поточною та має законну силу щодо її застосування.

По суті, це не є впровадженням нової відповідальності, а є лише скасуванням норм, які таку встановлювали.

Таким чином з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.

Отже, аналізуючи здобуті в судовому засiданнi докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно квалiфiковано за ч. 2 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки він повторно, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та не виконав вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 та п. 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

При вирішенні питання про накладення стягнення суд також враховує, що відповідно до п. 1.10 розділу 1 "Загальні положення" Правила дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієм являється, зокрема особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З матеріалів адміністративної справи, зокрема довідки вих. №6432 від 31.08.2020 Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , посвідчення водія категорії "В" не видавалося, що підтверджується також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №327547 від 27.08.2020 за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.12).

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 не являвся водієм під час вчинення зазначеного вище адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, так як не наділений правом керування транспортними засобами, а тому його не можна позбавити цього права.

У зв`язку з чим, суд вважає, що на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП слід накласти стягнення в межах санкції цієї статті, як на іншу особу, а не водія.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в повторному керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також повторній передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і повторному ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з п. 3 розділу I "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).

Аналізуючи викладене, ОСОБА_1 належних висновків не зробив та систематично порушує Правила дорожнього руху України, створюючи при цьому небезпеку для оточуючих осіб.

Таким чином, виходячи з вищеописаних письмових доказів, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , який повторно, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Однак, крім ч. 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 порушив і ч.1 ст. 122-2 КУпАП, що також ставиться йому в провину та доведено вищеописаними письмовими доказами та відезаписом на диску, долученому до справи та переглянутого судом.

Тому, щодо визначення покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, суд враховує, що положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , та обставин, які обтяжують його відповідальність, суд не встановив.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення з врахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП як на іншу особу, а не водія, обравши його у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки суду не надано доказів про те, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 .

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 36, 38, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адмiнiстративне правопорушення, та накласти стягнення з врахуванням вимог ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адмiнiстративне правопорушення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Монташевич С.М.