Справа № 189/841/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

15.10.2020 року смт. Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Покровського відділення поліції Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії АПР18 № 295273 від 21.07.2020 року, 21.07.2020 року, близько о 13 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_1 , перебуваючи вдома, а саме, в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , в ході якого ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вигнав останню з будинку, чим заподіяв психічному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав, пояснив суду, що 21.07.2020 року, близько о 13 годині 00 хвилин, він прийшов додому та на кухні виявив, що відсутня мікрохвильова піч та посуд, які, на його думку вивезла його дружина ОСОБА_2 , після чого ОСОБА_1 викликав поліцію, щоб зафіксувати даний факт. Потім між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу зниклих речей. ОСОБА_1 зазначив, що в ході конфлікту він не ображав потерпілу, не погрожував їй та не виганяв її з будинку.

ОСОБА_1 також пояснив суду, що в теперішній час з потерпілою ОСОБА_2 вони разом не проживають, ним заявлений позов про розірвання з нею шлюбу, який знаходиться на розгляду у Покровському районному суді. ОСОБА_2 веде вільний спосіб життя, проживає з іншими чоловіками і мститься йому в той спосіб, що безпідставно скаржиться у поліцію.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 пояснив суду, що є сусідом сім`ї ОСОБА_4 , з приводу їх сімейної сварки йому нічого не відомо, бо він її не бачив, як понятий він разом з іншим сусідом, ОСОБА_5 , був понятим та підписав протокол, що ОСОБА_1 відмовився його підписувати.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмове клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 вчиняє незаконні дії, не дає потерпілій доступу до будинку, в якому вона прожила майже 15 років та вчиняє стосовно неї домашнє насильство.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, суд приходить до висновку про закриття провадження з наступних підстав.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність особи наступає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій, є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 2.3 Розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 року № 3/02-15, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата i місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків i потерпілих, якщо вони є; наявність або відсутність пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд встановив, що єдиними доказами, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення та письмова заява та письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 295273 від 21.07.2020 року вбачається, що в ньому не зазначені свідки вчиненого правопорушення, а вказані лише поняті, які засвідчили відмову ОСОБА_1 підписати протокол. Будь-які докази, які в вказували на те, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно потерпілої ОСОБА_2 , окрім заяви та пояснень останньої, в матеріалах справи відсутні.

З наданих документів також вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до поліції із заяви на крадіжку речей з боку ОСОБА_6 , а також із заявою про його побиття потерпілою, однак дані зави розглянути органом поліції в порядку Закону України «Про звернення громадян» та списані.

ОСОБА_1 з місця проживання характеризується позитивно, не конфліктує, не зловживає алкоголем, підтримує порядок, користується авторитетом серед односельців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За таких обставин, слід вважати, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутні, а вчинені ним дії не містять складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 9,62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 38, 247, 283-285 Кодексу про адміністративні правопорушення України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В. Чорна