Справа № 128/322/20
Провадження № 33/801/215/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., розглянувши у апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 роки, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. Постанову суду він отримав 28.02.2020, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. Також було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі, оскільки він не отримував повістки про виклик до суду. Зазначив, що сам звернувся до КП ВОНД «Соціотерапія», щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у вказаний термін. За результатами якого він тверезий. Факт його відмови від проходження обстеження не може бути доказом його вини, адже належним доказом перебування в стані наркотичного сп`яніння може бути медичний висновок.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Цепляєв С.В. не з`явились. Були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ст.294 КУпАП суд розглянув справу у їх відсутність.

Перед судовим засіданням від адвоката надійшло письмове клопотання про виклик до суду працівника поліції, двох свідків та витребування запису з нагрудної боді-камери поліцейського.

Суд не знаходить підстав для задоволення даного клопотання, адже, згідно ст.294 КУпАП, обмежений доводами апеляційної скарги, в якій не міститься посилань на відсутність факту відмови правопорушника від проходження медичного обстеження на стан наркотичного сп`яніння.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя апеляційний суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд викликав в судове засідання правопорушника, однак поштове повідомлення повернулось до суду з відміткою про повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», в зв`язку з чим розглянув справу у відсутність правопорушника. Копію постанови ОСОБА_1 отримав 28.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 15). Звернувся з апеляційною скаргою 04.03.2020 (а.с. 19).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.130 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, зокрема саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 202807 від 02.02.2020 о 13 год. 30 хв., з якого слідує, що ОСОБА_1 , 02.02.2020 о 13 год. 10 хв. на автодорозі М21 км.288 в напрямку смт Стрижавка, керував транспортним засобом марки «OpelVectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2) та поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4).

За частиною другоюстатті 130 КУпАПнастає відповідальність, за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, згідно довідки (а.с.1) та картки обліку адміністративного правопорушення (а.с. 5) ОСОБА_1 30.10.2019 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1ст.130 КУпАПі накладено адміністративне стягнення.

Сукупність зазначених вище доказів узгоджуються між собою. Зазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку.

До апеляційної скарги скаржник надав довідку № 178 в якій зазначено, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до КП ВОНД «Соціотерапія» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння 02.02.2020 о 16 год. 40 хв., тобто після двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Згідно висновку правопорушник - тверезий, ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 27).

Суддя апеляційного суду не бере до уваги результат, наданий правопорушником, оскільки він здобутий з порушенням порядку, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тому вважається недійсним.

Наявність довідки не впливає на склад адміністративного правопорушення, не вказує на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, саме за відмову у проходженні огляду.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами по справі.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов вірного висновку про доведеність його вини у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.7 даної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я).

За таких обставин, оскільки за змістом ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні.

Тому суддя вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, працівниками поліції було дотримано порядок огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння відповідно до вимог Інструкції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі про те, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що факт його перебування в стані наркотичного сп`яніння спростовується висновком № 178 КП ВОНД «Соціотерапія», не заслуговують на увагу. Оскільки наданий правопорушником результат здобутий з порушенням порядку Інструкції та вимог ст. 266 КУпАП, тому вважається недійсним і не є належним доказом.

Суддя апеляційної інстанції вважає також безпідставними доводи скаржника про те, що не має доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, оскільки спростовуються матеріалами справи та розцінюються як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та такими, що не впливають на правильність ухваленого судом рішення.

Оскільки водій ОСОБА_1 за наявності ознак наркотичного сп`яніння, як особа яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тому в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає саме після встановлення факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що правопорушник не заперечив факт відмови від проходження медичного обстеження.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, так як не отримував повістки, внаслідок чого не мав можливості приймати участь під час розгляду справи в суді, приймаються суддею до уваги з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції викликав та повідомляв особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи на 17 лютого 2020 року, однак конверт з повідомленням про вручення повістки повернувся до суду 20.02.2020, тобто після розгляду справи.

Враховуючи викладене судом порушенні права правопорушника згідно до ст. 268 КУпАП та порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги в цій частині обґрунтовані і приймаються судом до уваги та відповідно до статті ст. 268 КУпАП права ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції відновлені.

Крім того, суддя наголошує, що сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи не є самостійною підставою для скасування даної постанови суду.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях скаржника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення питання.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 повторно вчинив те саме правопорушення протягом року, своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху.

З огляду на вказане апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко