Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/597/20
Провадження № 3/670/294/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.

за участі секретаря Кушнір О.В.,

особи ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , не працює

за ст. 44-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АПР18 № 231536 від 23.08.2020 року о 09.30 год. було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в смт. Віньківці по вул. Відродження в цей час без документів, що посвідчують особу, чим порушив Постанову КМУ від 22.07.2020 року № 641, вчинив правопорушення оговорене ст.44-3 КУпАП.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

І, серед іншого, в силу положень статті 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

За положеннями статті 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 , являється порушення не будь-яких правил, а саме правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, об`єктивною стороною цього правопорушення є: або порушення правил щодо карантину людей, або порушення санітарно-гігієнічних правил і норм, або порушення санітарно-протиепідемічних правил і норм, які при цьому (тобто, кожне з яких), передбачене Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" чи іншими актами законодавства, а також порушення рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (як окреме діяння).

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 та "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 р., заява № 36673/04).

Згідно ч. 1 та 2ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Із представленого ОСОБА_1 пояснення слідує, що він керував мотоблоком в стані алкогольного сп`яніння і був зупинений працівниками поліції в смт Віньківці, за що його притягнуто до відповідальності.

У протоколі серії АПР18 № 231536 від 23.08.2020 року проведено дописку слова «перебував», окрім цього проводилось виправлення в даті протоколу цифри «23».

Стаття 256 КУпАП становлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведений вище протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вищевказаним вимогам та не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 розділу II Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч вказаним вимогам протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення у даті його складення 23.08.2020 року виправлено цифру іншу на цифру «3»

Відповідно до п. 8. розділу II Інструкції протокол складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_2 повідомив, що після виправлення йому не вручали копію протоколу, щ не спростовано органом обвинувачення.

Через допущені виправлення протокол як доказ втратив своє доказове значення.

Враховуючи викладене та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений вст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку про недоведеність , відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП, оскільки обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП, відсутні.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями44-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя О.О.Потапов