Справа № 214/6896/20
3/214/2990/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народилась в с. Кошового Октябрського району Кустанайської області, офіційно не працюючої, вдови, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №007868 від 26 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що 26 вересня 2020 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_2 , знаходячись в магазині «Берець» розташованому по вул. Тесленка 22 в м. Кривому Розі, будучи продавцем цього магазину, здійснювала торгівлю продуктами харчування без засобів індивідуального захисту (маски медичної), чим порушила вимоги п.п. 4 п.10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_2 не скористалася, подавши до суду письмові пояснення з приводу обставин, викладених в протоколі, в яких зазначила про проведення розгляду справи без її участі. Вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала, зазначивши, що вона не офіційно підробляє продавцем продуктів харчування у в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Тесленка 22 в м. Кривому Розі. 26 вересня 2020 року вона знаходилась в магазині, в обідню перерву о 13 год. 00 хв. вона мила підлогу, потім вимила руки, після того як вийшла з підсобного приміщення, поки не було людей в магазині, вона сіла пообідати, раптом зайшло двоє людей до магазину і сфотографували її та надали свої службові посвідчення і за вказівкою працівників поліції вона підписала чистий протокол з вказанням причини: «я була без маски». Вважає, що жодних порушень карантину вона не допускала, а складання у відношенні неї інспектором поліції протоколу є безпідставним.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надані нею письмові пояснення, дослідивши письмові докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641, зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №848 від 16 вересня 2020 року, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року на території, зокрема, Дніпропетровської області карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п.10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року, на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні; 3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації; 4) перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО Партнерство заради миру, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

При цьому, в редакції Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року зі змінами станом на 23 вересня 2020 року (діючими на момент складання проколу) п.п.4, 5 п.10 виключено на підставі Постанови КМУ №757 від 27 серпня 2020 року.

Як на докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, працівник поліції послався на протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, фото та доручення про організацію проведення оперативно-профілактичних заходів з відпрацювання території Саксаганського району м. Кривого Рогу.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2 , міститься посилання на порушення нею пп.4 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року №641, як продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Однак, суд вважає помилковим посилання на пп.4 п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, оскільки: 1) вказана норма діяла до 27 серпня 2020 року та виключена на підставі Постанови КМУ №757 від 27 серпня 2020 року, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641 на момент складання протоколу відсутня; 2) норма визначала заборону на період дії карантину з 01 серпня 2020 року до 31 жовтня 2020 року перетину державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав членів НАТО та держав учасниць програми НАТО Партнерство заради миру, які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

Оскільки вказана норма не має будь-якого відношення до дій та подій, пов`язаних з ОСОБА_2 та не містить в собі жодних посилань на відповідальність за недотримання карантинних обмежень працівниками суб`єктів господарювання, то суд вважає некоректним та недопустимим її застосування до обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окремо слід зауважити, що склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП, з урахуванням бланкетної норми у справах, що стосуються допущення порушень карантину найманими працівниками, визначає спеціального суб`єкта суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.2 ч.2ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до Господарського кодексу України, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, судовим розглядом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 офіційно в магазині не працевлаштована, а лише підробляє час від часу. Самостійно господарську діяльність як ФОП вона не здійснює, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань як суб`єкт господарювання не обліковується.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_2 вчинила інкриміноване їй правопорушення як фізична особа. В протоколі не зазначено, кому саме належить (на праві оренди чи перебуває у власності) торгівельна площа, де ОСОБА_2 знаходилась, не зазначено, хто саме в зазначеному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснює господарську діяльність. Відтак, ОСОБА_2 не є безпосереднім суб`єктом господарської діяльності, який би здійснював згадану в протоколі діяльність, тому в розумінні ст.44-3 КУпАП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Рапорт інспектора поліції про отримання повідомлення зі служби 102 від 26 вересня 2020 року не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП за відсутності інших доказів, які б підтверджували викладені в ньому обставини. Більше того, такий рапорт складений зацікавленою особою у розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Що стосується долученого до адміністративного протоколу фотознімка, то він, на переконання суду, не є належним доказом, оскільки роздруківка фотокартки не містить жодних вказівок на місце та час фіксування подій, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, заперечує свою винуватість.

Будь-які інші належні і допустимі докази, які б свідчили про вчинення 26 вересня 2020 року ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20 вересня 2016 року у справі «Karelin v Russia» заява №926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Крім того, у справі «PaulandAudreyEdwards v. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 КУпАП; 3) закриття справи.

Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.44-3 КУпАП, а тому приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях інкримінованого складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.9, 35, 39, 44-3, 245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко