ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4095/20
Провадження № 3/210/1881/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

"07" жовтня 2020 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Кузьменко Алли Володимирівни

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний матеріал з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №101423, від 05 липня 2020 року, 05.07.2020 року о 19 годині 30 хвилин в Металургійному районі м. Кривого Рогу по вулиці Святогеоргіївська, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скористався правом представництва. Розгляд справи відкладався за його клопотаннями з підстав отримання правової допомоги, ознайомлення з матеріаламии справи та перебування лікарняному.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кузьменко А.В. у судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, та зазначила, що жодних даних на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння у справі немає. Крім того, відеозаписом з нагрудної камери зафіксовано лише той факт, що працівники поліції приїхали у двір будинку, в якому проживає ОСОБА_1 та пропонують пройти йому огляд на стан сп`яніння, не зважаючи на те, що він не знаходиться за кермом.

Дослідивши протокол та долучені до нього докази, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка приятгується до адміністративної відповідальності, доводи захисника - адвоката Кузьменко А.В., дослідивши надані до справи докази, приходить до наступних висновків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли особа, яка приятгується до адміністративної відповідальності, почала рухатись.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його чиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає у разі: коли така особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, або відмовилась від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп"яніння..

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений у ст. 266 КУпАП, та а також передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та уповноваженими на їх складання особами.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_2 суд оцінює з урахуванням вимог належності та допустимості, в їх взаємозв"язку та достатності для притягнення до відповідальності за інкриміноване діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод, тощо.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери АЕ 00240, які долучені до протоколу АЕ 000111, встановлено, що співробітниками поліції не було зупинено транспортний засіб, який згідно з протоколу нібито керував ОСОБА_3 , згідно вимог ст.35 Закону України «Про національну поліцію».

На відеозаписах з бодікамери поліцейських також не має доказів зупинення автомобіля, який рухався, у час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення - 05.07.2020 року о 19-30, за кермом якого нібито перебував ОСОБА_4 ..

На першому відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, можливо побачити, що події відбуваються у дворі, на вулиці, де стоїть чоловік, ОСОБА_3 , до якого підходять патрульні, та говорять, що вони мають докази того, що він керував транспортним засобом у стані сп"яніння. ОСОБА_3 заперечує, та питає у двох жінок, які сидять на лавці, щоб ті підтвердили, що він знаходиться у дворі біля будинку, де він проживає. Дві жінки констатують цей факт, і просять ОСОБА_5 заспокоїтись. Патрульні з мобільного телефону щось демонструють ОСОБА_6 , і говорять, що він керував транспортним засобом у стані сп"яніння, оскільки до них надійшла оперативна інформація по телефону 102.

У подальшому, патрульні затримують ОСОБА_7 із застосуванням заходів примусу, спочатку вкладують його на землю, а в подальшому саджають на заднє сидіння патрульної машини, залишають його та починають оформлювати якісь матеріали. Між учасниками подій відувається суперечка. ОСОБА_3 заперечує факт керування, просить надати докази, на що йому говорять, що такі докази йому продемонстровано та будуть направлені до суду.

З перегляду наступних відеофайлів (файл № 6) вбачається, що патрульні підходять до кіоску, де стоїть чоловік з собакою і щось купляє, патрульні говорять йому одягнути на собаку намордник, а в подальшому із застосуванням сили кладуть чоловіка з заламаними руками на землю, та говорять про те, що якщо він не забере собаку, вони її застрелять, на що чоловік, не ОСОБА_3 просить патрульних відпустити його та дати можливість відвести собаку додому, після чого патрульні починають огляд речей, які мав при собі чоловік та підводять його з землі.

На оостанніх двох відео (файл № 7-8), міститься запис, датований 2012/01/01, де в автомобілі відбувається розмова між чоловіком та жінкою про якесь відео, та який говорить "ось вони" і під"їзжає патрульний автомобіль.

На жодному із 8-ми відеофайлів, наданих до справі не містится доказів зупинки 05.07.2020 року в період часу з 19 годині 00 хвилин до 21.00 години в м. Кривому Розі по вулиці Святогеоргіївська, 7, транспортного засобу «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а так само і доказів руху вказаного транспортного засобу в указаний в протоколі час.

З відеозаписів також встановлено, що в дворі будинку, в якому відбувались події, що мали місце 05 липня 2020 року, патрульними були залучені свідки, яких разом з П"ятаковим підвели до транспортних засобів, що були припарковані у дворі, та свідкам вказали на те, що ОСОБА_3 керував керував транспортним засобом «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп"яніння. Свідкам роз"яснено, що вони мають засвідчити огляд на стан сп"яніння або відмову від його проходження. ОСОБА_3 заперечує факт керування, пояснює, що перебував у своєму дворі, де дійсно вжзивав алкогольні напої.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 працівником поліції повинно бути задокументовано та доведено факт порушення водієм ПДР України, а саме повинен бути складений протокол про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР України, що є причиною зупинки транспортного засобу, перед прийняттям постанови або притягненням до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Наявний у матеріалах справи рапорт співробітника поліції містить лише відомості про те, що надійшла інформація про те, що за кермом транспортного засобу «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 їздить нетверезий водій. Потім зазначається, що був виявлений власник, який перебував у нетверезому стані. Подію зафіксовано на боді-камеру.

Таким чином, судом встановлено, що відеозаписи з боді-камер не містять доказів зупинки транспортного засобу марки «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 , а так само і керування транспортним засобом саме П"ятаковим.

Із залучених до справи письмових пояснень ОСОБА_8 вбачається, що остання бачила як в транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 сідав чоловік з ознаками сп"яніння. Будь-яких даних про прикмети чоловіка, його одяг, марку транспортного засобу, пояснення не містять.

З пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що останній біля овочевого магазину бачив чоловіка з ознаками сп"яніння, який біля храму на стоянці декілька разів сідав за кермо автомобіля, пересувався по стоянці. Транспортний засіб з польською реєстрацією з номерним знаком НОМЕР_1 . В поясненнях відсутні прикмети (одяг, зовнішність, приблизний вік) чоловіка, марка транспортного засобу.

В судовому засіданні судом встановлено, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 , інших доказів не надано.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи пояснення свідків щодо відмови від проходження огляду на стан сп"яніння, суд зазначає, що процедура встановлення факту перебування особи, що керує транспортним засобом, у стані сп`яніння нормативно врегульована положеннями «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 року), згідно п. 2 розділу І якої, огляду на стан сп`янiнняпiдлягаютьводiї транспортних засобiв, щодо яких у полiцейського уповноваженого пiдроздiлуНацiональноїполiцiї України є пiдстави вважати, що вони перебувають у станiсп`янiннязгiдно з ознаками такого стану.

Як вбачається з відеозаписуів камери поліцейського інспектора, який долучено до матеріалів справи та переглянуто в судовому засіданні при розгляді справи, момент зупинки вищезазначеного автомобілю відсутній, докази того, що ОСОБА_1 05 липня 2020 року о 19.30 год. керував транспортним засобом відсутні. Інших доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння вищезазначений відеозапис не містить, як не містять такого доказу і матеріали справи.

Крім цього, суд, звертає увагу на наступні обставини.

Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція від 09.11.2015 року), передбачено огляду на стан сп`яніння пiдлягають водiї транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого пiдроздiлу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.3,4 Розділу І Інструкція від 09.11.2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з процедурою огляду водія на стан сп`яніння, яка передбачена п.6 та п.7 розділу 1 Інструкції, огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вказаних вимог, вважається недійсним.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучений матеріалів справи відеозапис, суд встановив, що у особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не був зупинений під час керування транспортним засобом, доказів керування безпосередньо вказаним у протоколі автомобілем також не долучено.

Не надано і відомостей з журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини та інші події, виявлені громадянами, відповідно до Розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події щодо факту керування особою транспортним засобом у стані сп"яніння.

У письмових поясненнях свідків щодо відмови від огляду, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ( ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ), не зазначено наявність у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, відповідні пояснення свідків є неналежним та не допустимим доказом. Крім того, звертає на себе увагу той факт, що пояснення свідків складені шляхом внесення в заздалегідь виготовлений машинописний текст бланку рукописної інформації, і працівником поліції лише зазначено про те, що відповідна особа відмовилась в їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння, що є неприпустимим порушенням.

Аналізуючи, вищевикладене долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , не відповідають критерію належності доказів. Тому, суд не бере їх до уваги.

Відповідно до виписаних у ст.ст.254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Фактичні обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами, працівниками поліції при складанні протоколу не дотримано вимог КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст.62 Конституції України ст.6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь (частина 3 статті 62 Конституції України ). Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, суд виходить з того, що належні та допустимі докази, які могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні, що виключає відповідальність за відмову від проходженння огляду на стан сп"яніння на вимогу поліцейських. Суду не представлено відеоматеріалів, які містили б відомості, що беззаперечно встановили б факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Laguna» з номерним знаком НОМЕР_1 , 05 липня 2020 року о 19.30 год.

У відповідності до вимог ст.62 Конституції України особа не зобов`язана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будь-якого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини ОСОБА_1 трактуються на його користь.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду адміністративної справи усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя: О. В. Чайкіна