Справа № 303/1091/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.09.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретаря судових засідань Костюк Л.А. та захисника особи, яка притягується до адміністративної особи - ОСОБА_1 - адвоката Астаповича О.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Згідно постанови, 21 лютого 2020 року о 12 год. 11 хв., по вул. Індустріальна, 54, у м. Мукачево водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки, в установленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою технічного приладу «Drager». Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що суддя відкинув доводи особи, яка притягається адміністративної відповідальності щодо недопустимості доказів, отриманих внаслідок використання несертифікованого та не спеціального технічного засобу, яким є усі прилади марки «Драгер» модель «Alcotest 6810». Щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння стверджує, що апелянтом було повідомлено працівнику поліції про те, що напередодні вживав алкоголь, а тому суд встановив помилкову обставину визнання ОСОБА_1 вини у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та відкинувши його пояснення про недопустимість результату освідчення газоаналізатором марки «Драгер модель Alcotest 6810», поклавши цю помилкову обставину в основу оскаржуваної постанови. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Астаповича О. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не може бути задоволена.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якого з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин його неявки не подавав, і в ході апеляційного розгляду приймав участь захисник ОСОБА_3 адвокат Астапович О. В., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_3 .
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки винуватість ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 139565, 21 лютого 2020 року о 12 год. 11 хв., по вул. Індустріальній, 54, у м. Мукачево водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним на місці зупинки, в установленому законом порядку, в присутності двох свідків, за допомогою технічного приладу «Drager», оглядом на стан сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що своїми підписами ОСОБА_3 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснено; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; зазначені в протоколі відомості щодо його особи правильні (а. с. 1).
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що такий проведено за допомогою приладу «Drager» у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у зв`язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів), - результат огляду - 0,85 % проміле (а. с. 3), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 2). З указаних документів також убачається, що ОСОБА_2 погодився з результатами огляду, підтвердивши це своїми підписами.
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 убачається, що вони були запрошені в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 і в їхній присутності водій пройшов огляд у встановленому Законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння, в результаті чого в нього було виявлено 0,85 % проміле алкоголю (а. с. 4-5).
Викладені в протоколі обставини підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 8).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в них були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що вони зацікавлені в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував адвокат Астапович О. В. у ході апеляційного розгляду справи.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були залучені в якості свідків проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та складанні щодо нього протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 , такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не вказував адвокат Астапович О. В. у ході апеляційного розгляду справи.
Не встановлено в ході апеляційного розгляду й будь-яких фактів примусу чи незаконних методів з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 , які призвели до примусового проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та підписання ОСОБА_1 протоколу та акту огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що отримані внаслідок використання несертифікованого та не спеціального технічного засобу, яким є усі прилади марки «Драгер» модель «Alcotest 6810», докази, є недопустимими, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і будь-яким чином не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що прилад, за допомогою якого проведено огляд ОСОБА_1 , є не сертифікованим чи не дозволеним для використання. При цьому, враховується і те, що працівники поліції використовують тільки ті технічні засоби (прилади), які видані їм уповноваженими особами при заступленні на чергування.
Як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 «а» ПДР та не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було повідомлено працівнику поліції про те, що напередодні вживав алкоголь, а тому суд встановив помилкову обставину визнання ОСОБА_1 вини у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та відхиливши його пояснення про недопустимість результату освідчення газоаналізатором марки «Драгер» модель «Alcotest 6810», поклавши цю помилкову обставину в основу оскаржуваної постанови.
Тому, доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_2 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувану постанову суду першої інстанції як законну та обґрунтовану необхідно залишити без зміни, а подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан