Справа № 465/1621/20 Головуючий у 1 інстанції: Марків Ю.С.
Провадження № 33/811/975/20 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., за участі прокурора Вітковської І.М., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Водопийко Х.Т. розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 29 травня 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача лабораторії з контролю якості лікарських засобів та медичної продукції Держаної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до пункту «и» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ч.1 ст.36 та п.2 ч.1 ст.25 Закону, входила до складу органу управління, а саме була керівником та співзасновником ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою провадження у справі щодо неї закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що проживає в м.Золочеві Львівської області, під час карантину були проблеми із транспортом в період із березня по липень 2020 року, тому виникали труднощі добратись до м.Львова. Окрім цього вона працює в медичній сфері у якій в період із березня і по тепер є посилений режим роботи медичних закладів у зв`язку із боротьбою з коронавірусом. Також в неї постійно хворіє син та потребує реабілітації та її догляду, ОСОБА_2 , який має 2 групу інвалідності. Просить суд також врахувати ці обставини при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Просить апеляційний суд взяти до уваги вищевказані обставини, при цьому врахувати, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення їй права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м. Львова від 29.05.2020 року та просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Із вказаною вище постановою не погоджується, вважає, що вона є безпідставною та прийнята не у відповідності із матеріалами справи та фактичними обставинами справи та із численними порушенням вимог КУпАП.

Приймаючи постанову про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, суд першої інстанції не врахував та в повному обсязі не дослідив наступні обставини, які вказують на відсутність адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Зокрема, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено, що вона не порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про запобігання корупції» та не вчинила жодного адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ч. 2 ст. 172-4 КУпАП. Основним та єдиним місцем її роботи є Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області, де вона працює завідувачем лабораторії із 2017 року. Іншої роботи не має та доходів окрім зарплати за місцем роботи із 2017 року не отримувала про що зазначено в її деклараціях.

Звертає увагу суду, що оперуповноважений ОВС управління стратегічних розслідувань у Львівській області ДСР НП України майор поліції Горбулько Ю.С. складаючи протокол та подаючи інформацію до Франківського районного суду не зазначив інформацію, що ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.» () із 07.11.2012 року анульовано ліцензію на провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами копія листа додається. Із жовтня 2012 року ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.» () не здійснює жодної господарської діяльності, а факт анулювання ліцензії на здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, яка була основним та єдиним видом діяльності товариства підтверджує про відсутність факту отримання доходів від господарської діяльності. А від так твердження у протоколі про те, що підприємство створене з метою отримання прибутку та те, що їй належить право власності на майно та прибутку від його діяльності є виключно надуманими та непідтвердженими припущення оперуповноваженого ОСОБА_3 , оскільки за час роботи завідувачем лабораторії із 2017 року вона жодних прибутків не отримувала із ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.».

Також, відповідно до довідки начальника Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області її посада, а саме завідувача лабораторії з контролю якості лікарських засобів та медичної продукції Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Львівській області не відноситься до категорій посад державної служби (копія довідки додається).

Окрім цього, у своїх запереченнях від 28.05.2020 та поясненнях у судових засіданнях, звертала увагу суду першої інстанції, що протокол складено із численними порушеннями КУпАП та не у відповідності із фактичними обставинами.

Окрім цього судом першої інстанції не досліджено, що у матеріалах справи є досить багато припущень із сторони оперуповноваженого ОСОБА_3 , який не дослідив склад адміністративного правопорушення, чи є об`єктивна та суб`єктивна сторони складу правопорушення в даному випадку. Вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП, оскільки інших доходів, окрім зарплати за місцем роботи вона не отримувала, а ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.» із жовтня 2012 року не здійснює жодної господарської діяльності, а від так стверджувати про отримання прибутку від діяльності товариства в даному випадку є неможливим, тому немає складу правопорушення. Окрім цього вона не мала жодного умислу на отримання чи приховування прибутку від ТзОВ «ЧЕРЕМОШ М.О.», оскільки зазначене товариство не отримувало прибутку протягом майже 10 років.

Також під час розгляду справи просить суд врахувати наступні обставини, зокрема те що в неї на утриманні є син ОСОБА_2 1996 р.н., який має інвалідність 2 групи та потребує постійного лікування та реабілітації (що підтверджується пенсійним посвідченням та листом), на утриманні в неї є неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 1947 р.н. пенсіонерка, яка має проблеми із здоров`ям, постійно потребує лікування та медичних препаратів. Тому для зазначених членів сім`ї, вона являється допомогою, матеріальною, фізичною, тому змушена та зобов`язана працювати, щоб вони мали засоби для існування, а від так рішення суду у даній справі може вплинути не тільки на неї, а також і на членів її сім`ї, життя та лікування, яких в певній мірі залежить також і від неї.

За місцем роботи та місцем проживання вона характеризується позитивно, жодного разу не притягувалась до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності, що підтверджується характеристиками від 27.05.2020, які долучені в суді першої інстанції до заперечення від 28.05.2020.

На підставі зазначеного вище ставить під сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення №138 від 05.03.2020 року та прийняття 29.05.2020 Франківським районним судом м. Львова постанови щодо неї, оскільки обставини та докази зазначені в протоколі не можуть бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності. Наявні у справі докази надані працівником поліції суперечать приписам КУпАП та ЗУ «Про запобіганню корупції», тому просить апеляційний суд закрити провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за відсутності та недоведеності складу корупційного правопорушення в її діях.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 надала суду пояснення про те, що пропустила строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки із змістом оскаржуваної постанови ознайомилась лише 22.06.2020 за місцем праці. Частково підтримала апеляційну скаргу та просила постанову судді змінити, виключивши з резолютивної частини постанови абзац у якому її визнано винною у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП.

Захисник Водопийко Х.Т. підтримала позицію ОСОБА_1 та заявила аналогічні апеляційні вимоги.

Прокурор Вітковська І.М. заперечила щодо поновлення строку на апеляційне оскарження даної постанови, вказала, що строк пропущено безпідставно. Крім цього, заперечила апеляційну скаргу та просила залишити постанову судді без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Водопийко Х.Т., позицію прокурора Вітковської І.М., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-4 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів та не заперечується особою, яку пригнуто до адміністративної відповідальності у суді апеляційної інстанції.

Суддя при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та наклав стягнення в межах санкції ч.2 ст. 172-4 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-4 КУпАП є правопорушенням з формальний складом, і тому не залежить від факту отримання особою прибутку чи завдання шкоди, вважається закінченим з моменту входження особою (державним службовцем) до складу органу управління підприємства або організацій, що має на меті одержання прибутку.

Що стосується доводів апелянта та її захисника в частині виключення із резолютивної частини постанови визнання вини ОСОБА_1 , то такі не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Франківського районного суду м.Львова від 29 травня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гончарук Л.Я.