г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3621/20
Номер провадження 3/213/1367/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Алексєєв О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілої - ОСОБА_2 , розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Інгулець Дніпропетровської області, працює: АТ «ІНГЗК» ЦТА, газоелектрозварник, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ВАБ №009859 від 29 вересня 2020 року, ОСОБА_1 , 14 вересня 2020 року, близько 20.00 години, в квартирі АДРЕСА_2 умисно вчинив домашнє насильство стосовно дружини племінника ОСОБА_2 , яке виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, що могло спричинити шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив Закон України №2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 14 вересня 2020 року в сім?ї виник конфлікт. ОСОБА_3 виражалась нецензурною лайкою, почала штовхати його. Він не виражався нецензурною лайкою, оскільки вдома була дитина, яка все чула. Він взяв ОСОБА_3 за щелепу з метою заспокоїти її, після чого пішов до своєї кімнати.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 14 вересня 2020 року, близько о 20.00 годині відбувся конфлікт з ОСОБА_1 з приводу побутових питань. Дитина, 2013 року народження, побачила конфлікт та злякалась. В подальшому зі ОСОБА_1 не спілкувалась. Також вказала, що раніше також відбувались конфлікти. Чи виражався 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 на її адресу нецензурною лайкою вона не пам`ятає.

Вислухав особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідив матеріали справи у їх сукупності, приходжу до таких висновків.

Статтею 173-2 ч.1 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суд, у відповідності до положеннями ст. ст. 280, 283 КУпАП, повинен з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності за нормою закону, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження скоєння правопорушення при викладених вище обставинах надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №009859 від 29 вересня 2020 року. Інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке передбачене ст.44-3 КУпАП суду надано не було.

Зміст постанови судді про притягнення особи до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП. В постанові потрібно зазначити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відображають об`єктивну та суб`єктивну сторону правопорушення суду надано не було, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ вважаю, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції.

Суд зауважує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173- ч.2 ч.1 КУпАП на підставі ст. 247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п. 3 КУпАП України повинна бути провадженням закрита за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 279, 280 , 283, 284 ч.1 п. 3 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Алексєєв