Березівський районний суд Одеської області
12.10.2020
Справа № 494/638/20
Провадження № 3/494/348/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі КупАП,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Розгляд справи призначено на 20.07.2020 рік на 09:00 годину. Проте 20.07.2020 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду довідку, що він хворів, що підтверджується довідкою КНП «Березівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Березівської районної ради Одеської області від 20.07.2020 року, тому розгляд справи відкладено на 11.08.2020 рік на 09:15 годину.

11.08.2020 року слухання справи відкладено повторно на 25.08.2020 рік, у зв`язку з перебуванням правопорушника на лікарняному.

В судовому засіданні 25.08.2020 року ОСОБА_1 винним себе не визнав та просив викликати поліцейського Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області Колісніченка А.І, який складав протокол відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП та свідків які зазначені у протоколі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Також, просив витребувати у разі наявності відеоматеріали щодо складання вказаного правопорушення.

25.08.2020 року судом винесена постанова про виклик вищевказаних свідків по справі в наступне судове засідання на 10.09.2020 рік на 11:00 годину та витребування доказів: відеозапис щодо вчинення даного адміністративного правопорушення.

10.09.2020 року поліцейський ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин, слухання справи відкладено на 22.09.2020 рік та винесено повторно постанову про виклик вищевказаних свідків.

В судове засідання 22.09.2020 року свідки знову не з`явилися. Згідно довідки наданої Березівський ВП Лиманським ВП ГУНП в Одеській області №45.1/1-7549 від 21.09.2020 року поліцейський ОСОБА_4 в період з 14.09.2020 року по 09.10.2020 рік перебуває у відпустці відповідно до наказу начальника ГУНП в Одеській області. Конверти з відміткою про невручення судової повістки свідку ОСОБА_3 повернулися до суду у зв`язку з відсутністю адресата за

вказаною адресою.

Слухання справи відкладено на 12.10.2020 рік на 09:20 годину.

В судовому засіданні 12.10.2020 року ОСОБА_1 вину не визнав.

Згідно матеріалів справи та протоколу серії ДПР18 №201768 про адміністративне правопорушення від 23.06.2020 року вбачається, що 23.06.2020 року о 20:10 годині ОСОБА_1 в м. Березівка Одеської області по вул. Пристанційній керував автомобілем марки «HYUNDAI» д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Вислухавши пояснення порушника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд доходить висновку про закриття провадження по справі у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, виходячи з наступного:

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, обов`язок довести обставини, на які посилається орган, який ініціює притягнення особи до адміністративної відповідальності, покладається саме на цей орган. У ч. 2 ст. 251 КУпАП наголошується, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Більш того, суд враховує, що навіть у разі наявності підпису водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом його вини. Вказане підтверджується практикою ВС, а саме Постановою ВС/КАС № 757/2757/16-а від 22.07.2019 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013 та «Карелін проти Росії» від 20.09.2016 наголошується, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки в такому випадку обвинувачення буде підтримуватися самим судом, що матиме наслідком порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Згідно з пп. 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, - затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Однак безперервний відеозапис з відеореєстраторів поліцейських, в матеріалах справи відсутній та Березівським ВП на вимогу суду не наданий.

У рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначається, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінованеправопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього правопорушення.

Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відсутність аудіо-відео фіксації адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 від 23.06.2020 року, неможливості допитати у судовому засіданні поліцейського ОСОБА_4 та свідків, у зв`язку з ігноруванням виклику, позбавляє суд можливості належним чином перевірити та спростувати версію ОСОБА_1 .

Виходячи з вищенаведеного, пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є суперечливим і таким, що не підтверджується дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом.

Разом із тим, як встановлено в судовому засіданні, на момент розгляду справи у суді строки притягнення до адміністративної відповідальності сплили, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений 23.06.2020 року.

Відповідно до ст. 38 КУпАП «адміністративне стягнення може бути накладено на винну особу не пізніш як через три місяці із дня вчинення правопорушення, при триваючому правопорушенні - через три місяці з дня його виявлення, а також не пізніш як через місяць із дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи чи про її закриття за наявністю в діях особи ознак адміністративного правопорушення».

Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП «провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу».

На момент розгляду справи 12.10.2020 р., зазначені строки закінчились. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому, в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито. Виходячи з вимог ст. 284 КУпАП при прийнятті рішення в результативній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень чи про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи, а в даному випадку про закриття справи.

Враховуючи викладене, керуючись статями 38,130, 247, 283, 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар.