Справа № 946/4406/20 Провадження № 3/946/1416/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27 серпня 2020 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М.,

за участю адвоката Килимник Л.І.

розглянувши матеріали адміністративного провадження про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №074152 від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за керування 16 липня 2020 року о 17 годині 40 хвилин в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Нахімова 437 з ознаками наркотичного сп?яніння транспортного засобу "MERCEDES-BENZ E-230" номерний знак НОМЕР_1 та відмову від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Дії кваліфіковані за ознаками ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з?явився, його захисник надала заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Підставою заперечень вказала те, що ОСОБА_1 заперечує знаходження у стані наркотичного сп?яніння. Між тим перевірка водія не була проведена за допомогою спеціальних технічних засобів, свідки не були запрошені. Також пояснила, що ОСОБА_1 після безпідставної зупинки працівниками поліції автомобіля, яким він керував, був необґрунтовано звинувачений в керуванні транспортним засобом начебто у стані наркотичного сп`яніння. При цьому працівники поліції визначили вказаний стан суб`єктивно, виключно за його зовнішнім виглядом (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло).

Між тим, оскільки ОСОБА_1 ніколи не вживав жодних наркотичних засобів, факт безапеляційного звинувачення у наркотичному сп`янінні його схвилював та обурив. Проте працівники поліції почали вимагати, щоб він їхав з ними до медичного закладу для проведення огляду. Водночас працівники поліції повідомили, що він може відмовитися їхати на медичний огляд. Пояснила, що оскільки ОСОБА_1 не мав із собою достатніх коштів для повернення з медичного закладу на таксі, а також не був впевнений у безпеці та збереженні свого автомобіля у період його відсутності, він відмовився їхати до медичного закладу. Після цього працівники поліції запросили як свідків двох сторонніх осіб, зафіксували на відеокамеру відмову громадянина ОСОБА_1 їхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду та склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Таким чином, працівниками поліції не дотрималися порядку виявлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння та складення відповідних документів, які є обов`язковими для направлення на огляд у заклад охорони здоров`я.

Окрім того, в результаті ознайомлення з матеріалами адміністративної справи встановлено, що обидва пояснення свідків є повністю ідентичними, складені вони на бланках. Тобто у поясненнях свідків заздалегідь була сформована позиція, яку хотів представити поліцейський, який відбирав ці пояснення.

На записі з відеокамери був зафіксований лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Цей запис не містив моменту зупинки транспортного засобу та огляду ОСОБА_1 працівниками поліції, в результаті якого начебто були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про які зазначено у протоколі.

Натомість з того коротенького відеозапису, наданого працівниками поліції, не вбачалося жодних ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , на які посилався поліцейський у протоколі. Тобто, в матеріалах справи відсутні об`єктивні, належні та допустимі докази винуватості громадянина.

Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 265-2 КУпАП які узгоджуються із положеннями розділу XII «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов`язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. Однак, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього матеріалів, відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відбулось та транспортний засіб не затримувався.

За результатами дослідження вважається доведеним наступне.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №074152 від 16 липня 2020 року ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за керування 16 липня 2020 року о 17 годині 40 хвилин в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Нахімова 437 з ознаками наркотичного сп?яніння транспортного засобу "MERCEDES-BENZ E-230" номерний знак НОМЕР_1 та відмову від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Дії кваліфіковані за ознаками ст. 130 ч.1 КУпАП.

Диспозицією ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року визначено, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; з урахуванням чого Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Враховуючи викладене, обвинувачення за ст. 130 КУпАП відповідно до практики ЄСПЛ слід розглядати як кримінальні з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року визначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів необхідно керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогою ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В судове засідання співробітник поліції та свідки, які вказані у протоколі, не з?явились, їхню явку в судове засідання співробітники поліції не забезпечили.

Окрім вказаного, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Відповідно п.п.2 п.2 розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до вимог п. 5 розділу II зазначеної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Між тим матеріали відеофіксації, які долучені до матеріалів адміністративної справи, зазначена відеофіксація є уривчастою та не відповідає вимогам інструкції. Дата і час на відеозйомці з відеореєстратора не збігаються з даними, зазначеними в протоколі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням вказаного суд вважає доведеним відсутність у діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Вказані обставини є такими, що у відповідності до вимог ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП зумовлюють закриття провадження у справі.

З урахуванням вказаного підлягає поверненню посвідчення водія НОМЕР_2 , яке вилучене за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №074152 від 16 липня 2020 року.

Керуючись ст. 284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Виправдати ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Провадження у справі закрити.

Посвідчення водія НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя