Справа № 467/394/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Арбузинського районного суду Миколаївської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бандурка Первомайського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , працює різноробом у СТОВ «Промінь»

за ч. 4 ст. 173-4 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2005 р.н., яка є ученицею 9 класу навчального закладу ЗОШ І-ІІІ ступенів с. Воєводське Арбузинського району, яка 10.03.2020 року о 13 годині 30 хвилин на перерві у роздягальні школи разом з однокласниками ОСОБА_3 ,2004 р.н., ОСОБА_4 2005р.н вчиняли психологічне насильство щодо своєї однокласниці ОСОБА_5 , 2005 р.н., а саме, штовхали, принижували ображали. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст. 173-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєному порушенні визнала. Проте, вважає, що в діях її доньки немає ознак боулінгу, оскільки відсутня систематичність, також з боку її доньки не було насильства та агресії відносно ОСОБА_5 . Вказала, що на даний час вона провела виховну бесіду із донькою, в ході якої донька пообіцяла, що більше не буде ображати однокласницю. ОСОБА_1 просить врахувати, що вона має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та має скрутне матеріальне становище.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно частини четвертою статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП встановлено відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Диспозицією ч. 2 ст.173-4КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Ч. 4 ст. 173-4 КУпАП передбачено, що діяння, передбачене частиною другою цієї статті, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Дослідивши надані матеріали, вважаю, що разом із визнання вини, вина ОСОБА_1 у скоєному доводиться відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 01.04.2020 р. (а.с. 1), копією довідки про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_6 (а.с. 2), копією заяви гр. ОСОБА_6 (а.с.3), письмовими поясненнями гр. ОСОБА_6 , неповнолітніх: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .. ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 4, 5, 8, 9, 11, 12), рапортом інспектора з ДОП Арбузинського ВП Досліджені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, надано не було.

Таким чином, вважаю доведеним факт вчинення малолітньою ОСОБА_2 булінгу (цькування), тобто діяння учасника освітнього процесу, які полягають у психологічному та фізичному насильстві стосовно малолітньої ОСОБА_5 , внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, тому дії ОСОБА_1 , як матері малолітньої ОСОБА_2 , вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 173-4 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи характер вчиненого правопорушення, щире каяття ОСОБА_1 , та особу останньої, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, відсутність тяжких наслідків в результаті вчиненого правопорушення та мету накладення адміністративного стягнення, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності згідно зі ст.22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення та обмежитися усним зауваженням.

Відповідно до ч.1 ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Таким чином, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 173-4 КУпАП за малозначністю, оголосивши їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4ст.173-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.О. Догарєва