Справа № 683/2429/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Кутасевич О.Г., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №694011 від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 21 вересня 2020 року близько 19 години 05 хвилин, будучи фізичною особою-підприємцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою АДРЕСА_2 , здійснила продаж продуктів харчування та допустила перебування осіб в магазині без індивідуальних засобів захисту, а саме, медичної маски чи распіратора, чим порушила правила щодо карантину людей, встановлений підпунктом 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що правил карантину не порушувала, перебувала в приміщенні магазина в масці.

Згідно ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона порушила правила щодо карантину людей, встановлений підпунктом 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року.

Разом з тим, підпункт 1 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року передбачає заборону на території України на період дії карантину перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відтак, з аналізу змісту зазначених норм випливає, що адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у випадку перебування осіб в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_1 не містить відомостей про те, що остання перебувала в приміщенні магазину без засобів індивідуального захисту.

Навпаки, протокол про адміністративне правопорушення свідчить про те, що в приміщенні магазину без засобів захисту перебував покупць.

Будь-яких доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 в приміщенні магазину, в тому числі, без засобів індивідуального захисту також не надано.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку про те, що матеріалами справи, поданими до суду, не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) суд за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей не може взяти на себе функції сторони обвинувачення та самостійно відшукувати докази винуватості особи, оскільки це буде порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд вважає виправданим посилання за аналогією закону на дану норму Конституції, оскільки за своєю суттю і змістом адміністративні правопорушення є спорідненими із кримінальними злочинами.

Тому, з врахуванням відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в контексті застосування ч.1 та 3 ст.5, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях останньої складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Керуючисьп.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: