Справа № 243/3299/20
Провадження № 3/243/1600/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2020 року Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Пронін С.Г., розглянувши матеріал, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с. Яструбине Сумської області, громадянина України, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_2 , капітана, заступника командира батареї з озброєння, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :
08 квітня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДНК/2 № 875 від 06 квітня 2020 року, згідно якого 05 квітня 2020 року приблизно о 01 годині 06 хвилин військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_2 капітан ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_2 , розташованої у АДРЕСА_2 , виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративеі правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення за вказаних обставин не визнав та пояснив, що показання приладу, за допомогою якого було проведено його огляд на стан сп`яніння, є хибними, та , крім того, йому не було надано можливості пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Так, і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДНК/2 № 875 від 06 квітня 2020 року, і окремо, відсутні пояснення свідків щодо вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Частина 3 статті 17220 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення в умовах особливого періоду таких дій: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В той же час, на підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНК/2 № 875 від 06 квітня 2020 року долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 034 від 06.04.2020 року, який проводився в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та складений посадовою особою Донецького відділу Військової служби правопорядку капітаном ОСОБА_4 , та результат тестування алкотестером «Алконт-М» від 05 квітня 2020 року о 01-05 год., згідно з яким місткість алкоголю в організмі ОСОБА_1 склала 0,69 ‰.

Разом з тим, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами. Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній перевірці.

Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями. Пунктом 13 вказаного списку зазначено, що для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлений міжповірочний інтервал у 1 рік.

Якщо операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» (калібрування) газоаналізаторів не здійснені вчасно (не менше ніж 1 раз на 12 місяців), то за рахунок забруднення вимірювальних трактів (через конденсацію мікро часток жиру з парів видиху людини, потрапляння мікро часток пилу, тощо) та дрейфу параметрів (у тому числі короткотермінові та довготермінові дрейфи за рахунок перепаду температур, вологості, змін зі спливу часу чутливості/старіння/електрохімічного сенсора, тощо) результати тесту можуть виходити за межі допустимої похибки (дані будуть невірні) з долею ймовірності та у межах, що залежать від таких факторів, як: стан, вік та зношеність сенсора, умови зберігання приладу і умови вимірювання (температура, вологість), інтенсивність використання приладу, тощо.

Таким чином, враховуючи, що апарат, який використовувався для освідування ОСОБА_1 , проходив перевірку 23 серпня 2018 року, суд доходить висновку, що на момент освідування останнього 05 квітня 2020 року, річний термін міжповірочного інтервалу закінчився, а отже задля освідування ОСОБА_1 застосовувався пристрій, який у встановлений законодавством строки, перевірку не проходив.

Крім того, відповідно до п. 7 Глави 3 Розділу VIII Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10 жовтня 2016 року направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Огляд на встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках: перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд; другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Поряд з тим, освідування ОСОБА_1 проведено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_4 без спеціальної освіти. Таким чином, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 034 від 06 квітня 2020 року є неналежним доказом у справі та не приймається, як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки складений у порушення вимог вище зазначеної інструкції.

Інших належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані під час несення військової служби суду не надано.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі серії ДНК/2 № 875 від 06 квітня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області Сергій Георгійович Пронін