БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.10.2020
Справа № 497/1438/2020
Провадження № 3/497/577/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева Світлана Володимирівна, розглянувши адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянки України, інвалідом не являється, одруженої, утриманців не має, працюючої продавцем в продуктовому магазині "Суворовський", проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 12.01.2010 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 406093 від 27.08.2020 року, складений Інспектором СРПП Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області, капітаном поліції Перпері Г.Г. слідує, що ОСОБА_1 27.08.2020 року об 11:30 годині, в період дії карантину, в продуктовому магазині "Суворовський", розташованого за адресою: Одеська область, м.Болград, вул. Суворова, №26, торгувала без засобів індивідуального захисту, без маски, чим порушила правила карантину, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засідання особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 заперечувала свою вину, пояснивши, що дійсно працює продавцем в магазині "Суворовський". 27.08.2020 року біля 11:30 години вона перебувала в альтанці біля будівлі магазину, так як було досить жарко а покупців не було взагалі. Коли підійшли до магазину співробітники поліції, вона зайшла у приміщення магазину та одягнула маску. Тому вважає, що ніякого порушення нею не було допущено. Просила звільнити її від відповідальності та закрити провадження по справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Законом України №530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, такого змісту: «стаття 44-3. Порушення правил щодо карантину людей».

Фабула статті передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Так, в статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року №641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 22.07.2020 року встановлено карантин, який неодноразово продовжувався.

В дану постанову не одноразово вносилися зміни і доповнення.

Станом на час складення протоколу 27.08.2020 року, вказана постанова містила 49 пунктів, та містила наступну редакцію положень.

Так, згідно п.п. 2-4 цієї постанови слідує, що:

2. Залежно від епідемічної ситуації в регіоні або окремих адміністративно-територіальних одиницях регіону встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі рівень епідемічної небезпеки).

3. Рівень епідемічної небезпеки встановлюється за результатом оцінки епідемічних показників та визначається рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, яке розміщується на офіційному інформаційному порталі Кабінету Міністрів України (за посиланням http://covid19.gov.ua).

4. Жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки встановлюється на території регіону, в якому наявне значне поширення COVID-19.

Рівень епідемічної небезпеки може змінюватися для всієї території регіону або території окремих адміністративно-територіальних одиниць регіону.

В регіоні, щодо якого відсутнє рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій про встановлення рівня епідемічної небезпеки, застосовуються протиепідемічні заходи, передбачені для зеленого рівня епідемічної небезпеки.

Який саме рівень епідемічної небезпеки був в м.Болград станом на час складання протоколу 27.08.2020 року, який надійшов на розгляд суду лише 23.10.2020 року, у фабулі правопорушення не зазначено, і не додано відповідних доказів.

Відповідно до встановленого рівня епідемічної небезпеки, цією постановою визначені певні обмеження, що є суттєвим для встановлення факту правопорушення.

Суд також враховує, що відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а, відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається саме на особу, уповноважену на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначену ст. 255 КУпАП.

Згідно фабули правопорушення, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 406093 від 27.08.2020 року « … ОСОБА_1 27.08.2020 року об 11:30 годині, в період дії карантину, в продуктовому магазині "Суворовський", розташованого за адресою: Одеська область, м.Болград, по вул. Суворова, №26, торгувала без засобів індивідуального захисту, без маски, чим порушила правила карантину, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, чим вчинила правопорушення, передбачене за ст. 44-3 КУпАП.

Тобто фабула правопорушення не відповідає диспозиції ст.44-3 КУпАП, та не зазначено який саме пункт Постанови Кабінету Міністрів було порушено особою, відносно якої складено протокол.

Суд не може з власної ініціативи та на власний розсуд вибирати та застосовувати необхідний пункт постанови Кабінету Міністрів України, адже це є обов`язком особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, тобто застосувати норму права, яка була порушена особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Жодних доказів, що особа відносно якої складено протокол дійсно працює продавцем у визначеному місці, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, особа яка склала протокол посилався на відеозапис доданий до протоколу.

Згідно переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейський рухається по тротуару, та приближається до маленького продуктового магазину. Підійшовши до дверей магазину, перед поліцейським до його приміщення заходить особа, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , та зайшовши за прилавок магазину одягає захисну маску, при цьому будь-яких інших осію окрім продавця і поліцейського у приміщенні магазину не було.

Зазначене спростовує взагалі твердження особи, яка склала протокол, що продавець перебувала у приміщенні магазину без захисної маски.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На думку суду, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП не здобуто належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винною у вчиненні даного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 9, 62 Конституції України, ст.ст.9-11, 33, 44-3, 221, 245, 247 п. 1, 251, 266, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: С.В.Кодінцева