ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1885/20 Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 33/818/855/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мироненко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Мироненко І.С. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 червня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1973 року народження, громадянин України, офіційно не працевлаштований, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 05.03.2020 року о 15 годині 35 хвилин, у м. Харкові по пр-ту Героїв Сталінграда, 10, керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння кінцівок рук. Від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 та в закладі охорони здоров`я, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Мироненко І.С. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в матеріалах справи немає доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який вказував, що саме він був за кермом автомобіля. Також, вказує, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було вручено копію протоколу, чим було порушено вимоги ст. 254 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Мироненко І.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рапорт інспектора поліції та наявний в матеріалах справи відеозапис.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння кінцівок рук. В присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер та у медичному закладі ХОНД м. Харків (арк. 3).

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був згоден з відомостями, які в ньому зазначені, оскільки підписав його власноручно та не зазначив будь-яких заперечень в ньому або на окремому аркуші.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, що унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Твердження апелянта щодо не отримання ОСОБА_1 копії протоколу не відповідає дійсності, оскільки в графі протоколу «… підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ( зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані правильні)» ОСОБА_6 власноручно зазначив свій підпис.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (арк. 5, 6), вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до відомостей наявного в матеріалах справи відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 8) вбачається, що працівником поліції у присутності двох свідків ОСОБА_1 , як водію автомобіля, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі. Від запропонованого огляду ОСОБА_1 відмовився.

Також з цього відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , під час звернення до нього працівників поліції саме як до водія, оскільки працівник поліції звертався до ОСОБА_1 саме як «водій», не заперечував факту, що саме він керував транспортним засобом ані в усній формі, ані письмово.

Поряд з цим, з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив останнім, що не офіційно працює на авторинку «Лоск». Інспектор поліції запитав у ОСОБА_1 про те, чи він їхав зараз з авторинку «Лоск», чого останній не заперечував.

Також, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння телефонує власнику автомобіля та повідомляє працівників поліції, що через деякий час він під`їде. Аналізуючи цю відповідь ОСОБА_1 працівникам поліції, вбачається, що ОСОБА_2 має саме під`їхати, а не підійти до місця події, а тому твердження апелянта стосовно того, що ОСОБА_2 перебував за кермом саме автомобіля, який був зупинений працівниками поліції та відійшов до станції технічного обслуговування не відповідає дійсності та сприймається судом апеляційної інстанції як спосіб захисту та уникнення відповідальності.

Крім того, аналізуючи відомості рапорту інспектора поліції Русанова Д.В. (арк. 7) вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення вимог ПДР України, тобто саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу. Також, вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, а автомобіль залишився на місці зупинки без порушень Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Відповідно до п.3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, тремтіння кінцівок рук.

Отже вбачається, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 123.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Між тим, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Мироненко І.С залишити без задоволення, а постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 червня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков