Провадження № 33/824/3162/2020 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, а провадження по справі закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22.12.2018 близько 09 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Дніпровському узвозі в м.Києві, в порушення п. 13.1 ПДР, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого, будучи причетним до ДТП, в порушення вимог п. 2.10а) ПДР, залишив місце ДТП.

Провадження по справі за ст.124, 122-4 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 22.12.2018 року не був учасником ДТП на вул. Дніпровський узвіз, будь-які пошкодження на його автомобілі відсутні. Вважає, що висновок суду про те, що ушкодження автомобілю «Шкода» було спричинено саме внаслідок зіткнення із автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 22.12.2018 року по вулиці Дніпровський узвіз у м. Києві є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами у справі. Зокрема, показання свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні є неналежним доказом, оскільки її дані не внесені до складених протоколів про адміністративні правопорушення, показання свідків- поліцейських патрульної служби є неналежними доказами, оскільки вони є в силу своїх повноважень зацікавленими особами та надали пояснення зі слів водія «Шкоди» ОСОБА_3 , у матеріалах справи зафіксований лише факт наявності у автомобіля «Шкода» механічних пошкоджень без доказів зіткнення з його автомобілем.

Потерпілим ОСОБА_3 та представником власника автомобіля «Шкода»- АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» подані аналогічні за змістом заперечення на апеляційну скаргу, у яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову без зміни. Вважають, що вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, розгляд справи відбувся об`єктивно, всебічно та повно, суддею надано належну оцінку доказам у справі і прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, звертається з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи проведений без його участі, зі змістом постанови ознайомився лише 6 липня 2020 року, з доводами інших учасників ДТП та поясненнями свідків лише 10 липня 2020 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 26 травня 2020 року, а апеляційна скарга на неї подана через відділення пошти 16 липня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи проведений без його участі, з матеріалами справи та змістом постанови ознайомився 07 липня 2020 року, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_3 та його представника, що також є представником власника транспортного засобу АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна», які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 не заперечив факту керування ним автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Андріївський узвіз по маршруту до його роботи саме 22.12.2018 р. , але заперечив свою будь-яку причетність до ДТП, зазначаючи також про відсутність пошкоджень його автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_3 при апеляційному розгляді підтримав свої надані раніше показання про те, що він 22.12.2018 року о 09-30 год. керував автомобілем «Шкода», що належить Філії «Нафтогазобслуговування» акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», пасажиром якого була бухгалтер ОСОБА_2 , і на вул. Дніпровський узвіз в м. Києві його автомобіль випереджав автомобіль БМВ, який не дотримавшись безпечного інтервалу зачепив його автомобіль з правої сторони та, не відреагувавши на зіткнення, поїхав з місця події. Після чого, він зупинив автомобіль, підбіг до поліцейського патруля, повідомив їм марку,колір та цифри державного номерного знаку автомобіля, який здійснив зіткнення з його автомобілем. Один з патрульних на автомобілі поїхав за автомобілем БМВ, проте невдовзі повернувся , оскільки не виявив схожого автомобіля.

Відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 13.1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів за обставин, викладених у постанові, стверджується сукупністю доказів по справі.

Так, із складеної схеми ДТП вбачається, що на вул. Дніпровський узвіз перебуває автомобіль «Шкода» з деформацією передньої частини правого крила, переднього бампера справа, пошкодженнями лакофарбового покриття бампера та правого переднього крила (а.с.3).

З письмових пояснень водія ОСОБА_3 від 22.12.2018 , наданих працівнику поліції на місці події, випливає, що саме автомобіль БМВ з номерними знаками НОМЕР_3 , маневруючи з правого ряду на лівий вдарив його автомобіль у праву сторону та втік з місця події (а.с.4).

Рапорт поліцейського про те, що після отримання повідомлення про «ДТП із зниклим» він у складі патруля прибув до місця події і заявник ОСОБА_3 повідомив йому про механізм зіткнення з його автомобілем автомобіля БМВ з номерним знаком НОМЕР_4 , який поїхав в сторону Паркової алеї, свідчить про фіксування події пошкодження автомобіля «Шкода» саме 22.12.2018 (а.с.6).

З протоколу огляду автомобіля БМВ НОМЕР_1 від 20.03.2019 вбачається, що інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві виявлено пошкодження заднього лівого крила у вигляді деформації та пошкодження лако - фарбового покриття заднього бамперу зліва (а.с.10).

Причетність автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до зіткнення з автомобілем «Шкода» стверджується також показаннями свідків , наданими судді при розгляді справи в суді першої інстанції.

Так, свідок ОСОБА_2 підтвердила ту обставину, що вона 22.12.2018 під час ДТП перебувала в якості пасажира автомобіля «Шкода» . При заїзді на Дніпровський узвіз у праве переднє крило автомобіля врізався темний БМВ і не зупиняючись поїхав далі, а водій автомобіля «Шкода» відразу побіг до поліцейських, які були неподалік.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили той факт , що у грудні 2018 під час несення патрульної служби до них звертався громадянин, який заявляв про те, що автомобіль БМВ темного кольору на вул. Дніпровський узвіз здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода» під його керуванням.

Доказам по справі суддя надав належну оцінку та дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.13.1 ПДР, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з наставшими наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів та отримання ними механічних пошкоджень.

Доводи апеляційної скарги про неналежність показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суперечать вимогам ст.272 КУпАП , за змістом якої свідком може бути будь-яка особа, якій відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Також протоколом огляду автомобіля БМВ встановлений факт наявності на ньому механічних пошкоджень у місці, характерному для можливого зіткнення з правим переднім крилом автомобіля «Шкода» за обставин, висвітлених водієм ОСОБА_3 , що спростовує твердження апеляційної скарги про відсутність на автомобілі ознак зіткнення з іншим автомобілем.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на матеріалах справи не ґрунтуються.

З огляду на те, що з дня вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, минув трьохмісячний термін, суддя правомірно провадження по справі закрив на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Проте, висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є помилковими.

Відповідальність за статтею 122-4 КУпАП настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За п. 2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З пояснень ОСОБА_1 випливає, що він не знав про зіткнення автомобіля під його керуванням під час руху з автомобілем Шкода.

Доказів, які б могли спростувати зазначені пояснення, матеріали справи не містять.

За умов необізнаності особи з фактом дорожньо-транспортної пригоди та своєї причетності до неї, у неї не виникає зобов`язань, передбачених п.2.10 ПДР, і, відповідно у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Таким чином, провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП підлягало закриттю не за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправомірність визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, і закриття провадження по справі в цій частині на підставі п.7 ст.247 КУпАП, є слушними.

За таких обставин постанова судді підлягає зміні в частині підстав закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити з постанови посилання на визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а провадження по справі в цій частині закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль