Справа № 428/7834/20
Провадження №3/428/1932/2020
Постанова

іменем України

16 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в особі судді Олійник В.М., за участю секретаря судового засідання Солошенка П.В., прокурора Сухіна Д.В., захисника Мягкова М.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , працюючого заступником начальника управління начальник відділу інформаційно-організаційного, юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 30/199 від 10.09.2020, складеного головним спеціалістом другого відділу перевірок Департаменту питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника начальника управління - начальника відділу інформаційно-організаційного, юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної держаної адміністрації, 25.09.2018 не повідомив свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підготовки та підписання подання про преміювання заступника начальника відділу інформаційно-організаційного, юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 до дій та прийнятих рішень якого у ОСОБА_1 є негативне ставлення, у зв`язку з поданням ОСОБА_3 позову до Луганського окружного адміністративного суду про скасування наказу Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації від 28.08.2018 № 39-о «Про призначення ОСОБА_1 », чим порушив вимоги пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 30/200 від 10.09.2020, складеного головним спеціалістом другого відділу перевірок Департаменту питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 обіймаючи посаду заступника начальника управління - начальника відділу інформаційно-організаційного, юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної держаної адміністрації, 25.09.2018 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме підготував та підписав подання про преміювання заступника начальника відділу інформаційно-організаційного, юридичного забезпечення та роботи з персоналом Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , до дій та прийнятих рішень якого у ОСОБА_1 є негативне ставлення, у зв`язку з поданням ОСОБА_3 позову до Луганського окружного адміністративного суду про скасування наказу Управління екології та природних ресурсів Луганської обласної держаної адміністрації від 28.08.2018 № 39-о «Про призначення ОСОБА_1 », чим порушив вимоги, встановлені пунктом 3 частини першої статті 28 Закону.

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні захисник Мягков М.О. та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просили закрити провадження щодо останнього, яке розпочате на підставі адміністративних протоколів № 30/199 від 10.09.2020 та № 30/200 від 10.09.2020, на підставі ч. 4 ст. 38 КУпАП, а саме з підстав закінчення дворічного строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор Сухін Д.В. просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, лиш після чого вирішити питання про закриття провадження у справі за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши захисника, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, щодо ОСОБА_1 головним спеціалістом другого відділу перевірок Департаменту питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 30/199 від 10.09.2020 та протокол № 30/200 від 10.09.2020. Вказані протоколи складені за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідно.

Згідно з Главою 13-А КУпАП адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП відносяться до правопорушень пов`язаних з корупцією.

З наведених протоколів вбачається, що безпосередньо дії, які інкриміновано ОСОБА_1 в провину, вчинено останнім 25.09.2018, під час складання та підписання подання на преміювання ОСОБА_3 , а виявлені 10.09.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже, адміністративне стягнення може бути накладеним лише протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Вказані адміністративні протоколи надійшли до суду 22.09.2020 та призначені до розгляду на 29.09.2020. Тож на момент розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився дворічний строк можливості накладення адміністративного стягнення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вказане положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить альтернативи чи іншої можливості для прийняття одного з рішень, у випадку встановлення судом підстав, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Однак, безальтернативне закриття провадження з підстав передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП може мати своїм наслідком ненадання можливості особі довести невинуватість, якщо її позиція з цих підстав є принциповою. Тож, на думку суду, сам по собі факт закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП не є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішеннях «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» зазначав, що санкції, які згідно з національним законодавством Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції, та підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зауважує, що притягнення особи до юридичної відповідальності завжди є актуальною темою так як багато процесуальних моментів пов`язаних з відповідальністю не вирішено, і залишаються відкритими. Одним з таких складних питань є існування у національній системі права одночасно двох галузей права, які встановлюють відповідальність за протиправну поведінку, їх співвідношення та застосування (кримінальне та адміністративно деліктне законодавство), що породжує суперечності, зокрема у практиці суду. Спрощене формулювання співвідношення норм адміністративно-деліктного права та кримінального права можна виразити шляхом визначення, що верхня межа дії адміністративно-деліктної норми є нижньою межею дії закону про кримінальну відповідальність і навпаки.

Вказані висновки дають підстави суду визначити, що кримінальне право є більш суворим за своїм змістом ніж адміністративно-деліктні норми. Кримінальний кодекс України містить аналогічні за змістом положення, зокрема стаття 49 КК України визначає підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності. При цьому положення п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначають механізм розгляду питання закриття провадження за строками давності, а саме - кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Але відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Отже, проводячи аналогію кримінального Закону та адміністративно-деліктних норм, враховуючи, що держава та практика ЄСПЛ визнає кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення, а останній маючи певні положення щодо звільнення від адміністративного стягнення не містить чіткого порядку розгляду цього питання, на думку суду є можливим застосування порядку, визначеного кримінальним Законом. Так, на думку суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має надати згоду суду на закриття щодо неї провадження за закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, а випадку незгоди, суд повинен здійснити розгляд справи по суті та прийняти відповідне рішення, з урахуванням вже встановленого факту закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

У даному випадку особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив закрити провадження за закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, суд, діючи відповідно до вказаних вимог Закону, вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

При цьому суд враховує, що з пункту 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

А отже, закриваючи провадження у справі з підстав закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, при отриманні згоди особи на таке закриття, суд не встановлює її винуватість.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 22, 23, 26, 38, 172-7, 247, 278, 280-287 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі протоколів № 30/199 від 10.09.2020 та 30/200 від 10.09.2020, закрити відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням строків, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник