ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/196/20Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/137/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 27 січня 2020 року, о 18 год. 15 хв., ОСОБА_1 , на а/д Бучач-Возилів, керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив вимоги п.2.5.Правил дорожнього руху України. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року скасувати, а провадження по цій справі закрити.

Вважає, що складення протоколу відбулось з порушенням норм чинного законодавства, внаслідок зловживання працівниками поліції своїм службовим становищем. Стверджує, що працівниками поліції було відмовлено у проведенні медичного освідування в медичному закладі. При цьому, його залякували і обманним шляхом заставили розписатись у протоколі.

Вважає, що протокол сфабрикований, оскільки пояснення в протоколі від його імені написано поліцейським.

Вказує на неправильно зазначене місце складання протоколу, оскільки він був зупинений на польовій дорозі, де і складався протокол, хоча в протоколі записано автодорога Бучач-Возилів.

Апелянт вказує, що суд проігнорував клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи, допит свідків та поліцейських.

Також зазначає, що працівники поліції дали дозвіл продовжити рух транспортним засобом, що говорить про тверезість апелянта.

Звертає увагу на те, що працівники поліції вибірково включали камеру відеозапису, внаслідок чого не відображені усі події.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою про одержання.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою ОСОБА_1 без участі апелянта.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051741 від 27.01.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КупАП, 27 січня 2020 року, о 18 год. 15 хв., ОСОБА_1 , на а/д Бучач-Возилів, керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, чим порушив вимоги п.2.5.Правил дорожнього руху України. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

При цьому, у власноручно написаному поясненні в протоколі про адмінправопорушення, ОСОБА_1 . Зазначив, що пив горілку і більше такого не буде.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ці ж обставини підтверджуються оглянутими судом апеляційної інстанції матеріалами відеофіксації VID-20200129-WA0000, який долучено до матеріалів справи і який є належним та допустимим доказом в контексті положень ст.251 КУпАП, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , у якого візуально вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, в розмові з поліцейськими підтверджує факт вживання ним алкогольних напоїв, а також в присутності двох свідків відмовляється на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в медичній установі.

Це спростовує доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, про фальсифікацію працівниками поліції протоколу про адмінправопорушення, оскільки відеоматеріалом повністю відображено дії поліцейських при фіксуванні правопорушення, правомірність яких сумнівів не викликає, а також спростовує пояснення ОСОБА_1 на предмет того, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Твердження про неправильно зазначене місце складання протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки матеріалами відеофіксації підтверджено, що протокол складався на місці зупинки траспортного засобу.

В матеріалах справи наявний рапорт помічника чергового Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Іванціва А.М., зі змісту якого слідує, що працівниками поліції було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не працювала підсвітка номерного знака, у зв`язку з чим водія автомобіля ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Виходячи з цього, доводи апелянта про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу, під його керуванням, є необґрунтованими та надуманими.

Відсутність в матеріалах справи відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на що останній звертає увагу в апеляційній скарзі, як на відсутність доказів керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, не може бути підставою для скасування судового рішення, як про це вказує апелянт, оскільки його вина у вчиненні адмінправопорушення, поза розумним сумнівом доведена належними та допустимими доказами, які були детально досліджені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності прийнятого судом першої інстанції рішення на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для закриття провадження у даній справі, що слідує з поданої апеляційної скарги, відсутні.

Таким чином, місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року без змін.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.