ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4729/20 Головуючий в 1 інст. Галущенко Ю.А.
Провадження № 33/807/725/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Щасливого О.Р. справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Щасливого О.Р. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, 20.08.2020 року о 15 год. 34 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 по вул. Базвовій, буд. 1к в м. Запоріжжі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляну на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Щасливий О.Р. просить постанову суду скасувати, вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права та визнав за встановлені обставини, які не підтверджуються належними доказами, що у сукупності свідчить про наявність підстав для оскарження постанови.

В обґрунтування вказує на те, що судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 не було вручено повістки про виклик до суду та більше того йому таку повістку навіть не надсилали. Також матеріали справи не містять докази про направлення ОСОБА_1 смс - повідомлень.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про складання протоколу про адміністративне правопорушення та був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у цьому ж протоколі, однак фактично в протоколі у відповідній графі вказано лише найменування суду та дату 03.09.2020 року, проте не вказано години, о котрій відбудеться судове засідання, тому вважає, що визнати таке повідомлення про дату, час і місце розгляду справи належним не можливо, адже не зазначено обов`язкової складової належного повідомлення часу розгляду справи.

Крім того, посилання на повідомлення ОСОБА_1 через веб-сайт суду не відповідає дійсності, у зв`язку із відсутністю архіву публікацій.

Вказує на те, що з наданих матеріалів справи доказів, зокрема письмових так і матеріалів відеофіксації, є очевидним, що із часу коли поліцейські підійшли до транспортного засобу і впродовж всієї відеофіксації поліцейським не було виявлено у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі.

Зазначає, що з матеріалів першого відеозапису під назвою «» слідує, що на час зупинки транспортного засобу поліцейський лише взяв у ОСОБА_1 документи, а вже з другого відеозапису під назвою «» слідує, що поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння виходячи з того, що у 2019 році ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за зберігання наркотичних засобів. Захисник в своїй апеляційні скарзі вказує на те, що фактично ця обставина і є підставою для пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейський на цьому відеозаписі будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявляв.

Крім того, зазначає, що на третьому відеозапису під назвою «» відображено знову як поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння вже у присутності свідків та вказує на запитання ОСОБА_1 про підстави такого огляду, що його очі не реагують на світло, на що останній відповідає, що вона навіть не перевіряла реакцію його очей на світло. Також на цьому відеозаписі поліцейська знову вказує, що основною підставою для проходження огляду, є те, що раніше у ОСОБА_1 вилучались наркотичні засоби. На четвертому відеозаписі під назвою «» захисник з`ясовує, які ознаки наркотичного сп`яніння наявні у ОСОБА_1 та чи відповідають вони дійсності.

Вказує, що з аналізу коментованих вище відеозаписів та з двох додаткових із відеореєстратора поліцейського автомобіля, стає очевидним, що у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, оскільки він адекватно обстановці розмовляв з поліцією, координація його рухів не була порушена, блідість обличчя взагалі не мала місце, а що стосується реакції очей на світло, то із цих відеозаписів можна встановити, що фактично така реакція поліцейськими не перевірялась, в очі ОСОБА_1 світло на наводилось.

Апелянт зазначає, що не встановивши ознак наркотичного сп`яніння та не маючи інших доказів перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння поліцейський висунув вимогу про проходження медичного огляду на стані сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім цього, захисник в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що відеозапис під назвою «» доказової цінності для даної справи не має, оскільки відображає проходження ОСОБА_1 процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка показала тверезість ОСОБА_1 . Наступні матеріали відеофіксації є «порізаними» працівниками поліції, що не відповідає вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Міністерством внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, оскільки на відеозаписі за порядковим номер 7, під назвою «» запис починається з того, що поліцейська, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, запросила свідків та вже роз`яснила їм обставини справи, вказавши їм, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки свідок ОСОБА_2 із самого початку відеозапису, ще не бачивши обставити справи та вперше побачивши ОСОБА_1 задає йому питання, чому він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому захисник вважає, що поліцейська заздалегідь донесла до свідків викручену інформацію, адже на час коли вони були запрошені для участі у процедурі огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, та йому ще не було поставлено такого питання.

Також зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи до уваги дані матеріали відеофіксації та письмові пояснення свідків, залишив поза увагою, що на 5 хв. 37 сек. відеозапису під назвою «» зафіксовано як свідок ОСОБА_2 вказує, що у нього відсутній документ за яким можна встановити особу, також, те, що зафіксовано той факт, що поліцейською спочатку було сформовано пояснювальну частину пояснень свідка із формулюванням суті пояснень, а вже потім встановлювалась особа свідків. При цьому, надалі на відеозапису зафіксовано, що на вимогу адвоката встановити особу свідка саме за документами, поліцейський в взаємодії зі свідком почали чинити перешкоди адвокату в участі у процедурі оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначив, що поліцейська ОСОБА_3 та двоє свідків впродовж певного часу перебували втрьох за зачиненими дверима. Також не надано відеозапису із нагрудної камери ОСОБА_3 за проміжоток часу з 19 год.30 хв. до 19 год. 57 хв. 20.08.2020 року.

Зазначає, що відсутність у свідків документів, які встановлюють їх особу, свідчить й те, що в бланках пояснень вказано, що їх особи встановлено зі слів, але суд першої інстанції не допитав їх, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів.

Крім того, на відеозапису під назвою «» зафіксовано початок процесу спілкування ОСОБА_1 із лікарем, проте перервано відеозапис через те, що на вулиці біля будівлі закладу охорони здоров`я почався конфлікт поліцейської із якось сторонньою особою, із явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Вказує, що починаючи з 8 хв. 23 сек. відображено всупереч вимогам п.п. 12, 12 р. III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як лікар вимагав від ОСОБА_1 лише зразки його сечі, проте ОСОБА_1 та його захисник повідомляли лікаря про те, що ОСОБА_1 не зміг здати сечу та пропонував відібрати у нього біологічні зразки у вигляді слини, крові чи змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (поту), однак лікарем було відмовлено, а тому висновок судді першої інстанції про те, що відібрання таких зразків не відповідають встановленій процедурі проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є такими, що спростовуються відповідною профільною інструкцією.

Також, наданий до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог Інструкції №1452/735, оскільки не містить ПІБ лікаря. Крім того, із відеозапису лікар, який проводив огляд ОСОБА_1 відмовився назвати своє ПІБ.

Крім того, зазначає, що наданий до матеріалів рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, захисник посилається на те, що про існування такої постанови ОСОБА_1 дізнався лише 16.09.2020 року після того, як захисник ознайомився із справою в суді, при цьому заяву про ознайомлення було здано до канцелярії суду ще 09.09.2020 року, проте можливість ознайомитись із матеріалами справи надана лише 16.09.2020 року.

Заявлене захисником ОСОБА_1 адвокатом Щасливим О.Р. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні першої інстанції, а про винесену постанову про адміністративне правопорушення дізнався лише при ознайомленні його захисником 16.09.2020 року (а.с. 21).

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

В судовому засідання захисник Щасливий О.Р. подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, вказавши, що тільки результат огляду, який передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є належним доказом. Зазначив, що огляд, який проведений у ОСОБА_1 є недійсним, оскільки причин для його направлення для проведення такого огляду у поліцейських не було. Вважає, що єдиною підставою для складання протоколу було те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. Вказав, що поліцейською з самого початку зупинки та у медичному закладі було проявлено упередження, оскільки нею було проінструктовано свідків. Крім того, зазначив, що згідно Інструкції, якщо неможливо відібрати у особи для біологічного дослідження сечу, відбираються інші зразки біологічного середовища, про що ОСОБА_1 наполягав. Вказує, що свідки відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду не підтвердили, оскільки не були присутні при цьому.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, вказавши, що коли їхав додому його зупинили працівники поліції, оскільки його транспортний засіб був схожий на автомобіль, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Вказує на упереджене ставлення з боку працівників поліції, після того, як вони дізналися, що його раніше притягували до відповідальності за ст. 309 КК України. Вказує, що з моменту його зупинки та до надання йому ємкості для аналізу пройшло приблизно 2 години. Крім того, зазначає, що пив воду, але за 3 години так і не зміг здати сечу для аналізу.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 104732 від 20 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. Від проходження повного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення автомобілю припаркованим (а.с. 1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 20 серпня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 для проходження медичного огляду був направлений 20 серпня 2020 року о 16.42 години, о 20 години 10 хвилин від проходження повного медичного огляду відмовився (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР від 20 серпня 2020 року, згідно якого огляд ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного приладу «Alkotest Drager 6820» на місці зупинки не проводився у зв`язку із виявленням ознак наркотичного сп`яніння (а.с. 4), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які пояснили, що були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога та повідомив, що начебто хоче здати кров (а.с. 5-6), рапортом інспектора В1Р251 УПП в Запорізькій області Никитенко М.В., яка пояснила, що 20 серпня 2020 року, зупинивши транспортний засіб ЗАЗ 1102, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування з останнім були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя. У присутності двох свідків ОСОБА_1 у лікаря нарколога відмовився від повного медичного огляду, а саме, здати сечу (а.с. 7).

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд приходить до висновку, що вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як свідчить протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя на 3 вересня 2020 року у період часу з 9.00 до 18..00 годині, що засвідчується його особистим підписом про ознайомлення із протоколом (а.с. 1). Справу Шевченківським районним судом розглянуто було 3 вересня 2020 року. Даних про те, що розгляд справи відбувся по за межами часу з 09.00 год. по 18.00 год. матеріали справи не містять. Відсутні відомості і про те, що ОСОБА_1 був присутній в місцевому суді у вказаний день у будь-який період часу з 09.00 по 18.00 год., але не був запрошений до судового засідання.

До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він та його захисник не були обмежені у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі і в правах заявляти клопотання та подавати докази, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, а тому права особи, передбачені ст. 268 КУпАП, не порушені.

Доводи апелянта про те, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є тільки те, що останній раніше притягався до відповідальності за зберігання наркотичних засобів є безпідставними.

Відповідно до п. 2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. В п. 4 розділу I вказаної Інструкції вказуються ознаки наркотичного сп`яніння, які можуть бути виявлені у особи.

Так дійсно на відеозаписах поліцейськими зазначається про те, що останній був раніше притягнутий до відповідальності за вчинення дій, пов`язаних із зберіганням наркотичних засобів, що не спростовується і самим ОСОБА_1 , але це не дає підстави вважати, що ця обставина є єдиним приводом для направлення ОСОБА_1 для медичного огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається із відеозапису під назвою «», поліцейською оголошується ОСОБА_1 у присутності його захисника ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявленні під час огляду у ОСОБА_1 , зокрема, розширення зіниць очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, неприродна блідість обличчя, а тому твердження апелянта про безпідставне направлення водія для проходження медичного огляду є необґрунтованими.

Захисник в якості доводів апеляційної скарги зазначає, що у наданих поліцейськими відеозаписах відсутні будь-які ознаки перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, проте такі доводи спростовуються цими самими відеозаписами.

Так із відеозапису під назвою «5432000» вбачається, що при проведенні огляду лікарем у медичному закладі, ОСОБА_1 не зміг успішно пройти тест на координацію рухів, а саме, пальцем руки доторкнутися до носу, при цьому хитався, що свідчить про порушення координації його рухів, і таку ознаку, в тому числі, поліцейськими було вказано у направленні водія для проходження медичного огляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу процесуальних порушень, допущених працівниками поліції під час залучення поліцейськими свідків відмови ОСОБА_1 пройти повний медичний огляд, то з матеріалів справи вбачається наступне.

З відеозапису під назвою «» вбачається, що свідки відмовляються надати документи, які встановлюють їх особу, саме захиснику, наголошуючи на тому, що вже пред`являли такі документи поліцейським, а тому, твердження апелянта про те, що у свідка ОСОБА_2 відсутній документ що підтверджує його особу не підтверджуються вищевказаним відеозаписом.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Вимог щодо проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків вищезазначена стаття не містить, а тому при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння було достатньо присутності лише поліцейського, що і підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. Крім того, такий факт ніким не оспорюється та не спростовується.

Відповідно до п. 12 розділу III вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Як вбачається із відеозаписів під назвами «565000358 та » здати на вимогу лікаря сечу для дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на те, що не зміг здати такий аналіз, навіть попре те, що він випив літр води та між зупиненням його поліцейськими та наданням ємкості для відібрання біологічного середовища пройшло більше трьох годин, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та переглянутими відеозаписами. На запитання лікаря, чи є у нього якісь урологічні патології, які перешкоджають йому здати сечу ОСОБА_1 зазначає, що патологій він не має.

Зі змісту наданих суду доказів вбачається, що зупинений ОСОБА_1 був о 15.34 годині, завершено складання висновку щодо результатів медичного огляду було о 20.10 годині.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що у продовж вказаного часу він випив один літр води, природні потреби не справляв. З відеозаписів, наданих поліцейськими видно, що ОСОБА_1 неодноразово на тривалий час залишався в спеціальному приміщенні, відведеному у медичному закладі для здачі сечі, двері у вказане приміщення закриті.

Враховуючи всі наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги, що через тривалий час безрезультатних спроб ОСОБА_1 здати вказаний аналіз лікар запитав чи є у нього патології, на що він відповів, що таких не має, лікар спеціалізованого медичного закладу цілком обґрунтовано прийшов до висновку, що такі дії ОСОБА_1 направлені на ухилення від завершення повного медичного огляду, на початковій стадії якого були виявлені очевидні ознаки перебування особи в стані сп`яніння.

Твердження захисника про те, що в медичному закладі безпідставно було відмовлено ОСОБА_1 здати інші аналізи у вигляді відібрання біологічного середовища в якості слини, крові чи змивів з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук (поту) є необґрунтованими, оскільки із наявних відеозаписів не вбачається, що самим ОСОБА_1 заявляються такі вимоги.

З цього приводу апеляційний суд наголошує на тому, що навіть і враховуючи той факт, що захисник весь час був поряд зі ОСОБА_1 у спеціалізованому медичному закладі, обстеження проводилось саме ОСОБА_1 , а він жодних вимог відібрати зразки інших біологічних середовищ не висловлював.

Доводи апелянта з приводу того, що висновок щодо результатів медичного огляду не містить ПІБ лікаря є безпідставними, оскільки відповідна графа 8 містить відомості про те, що огляд проведено лікарем ОСОБА_5 , процедуру заповнення висновку зафіксовано доданим до протоколу відеозаписом, сам ОСОБА_1 висновок підписав без зауважень.

Твердження захисника з приводу того, що доданий до матеріалів справи рапорт працівника поліції не може бути єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи достатньо інших доказів, які в сукупності свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, в частині наявності вини в діях правопорушника, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим під час апеляційного розгляду встановлено, що в резолютивній частині постанови невірно визначено кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, що вочевидь є опискою суду, яка може бути усунута судом першої інстанції.

Але під час апеляційного перегляду у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП встановлені підстави для зміни судового рішення з огляду на наступне.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції було призначено стягнення ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 10400 гривень в дохід держави, яке виходить за межі санкції вищевказаної статті.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова районного суду підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Щасливому О.Р. строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Щасливого О.Р. задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Вважати, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/4729/20