ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/294/20 Справа № 183/7257/19 Суддя у 1-й інстанції - Лила В. М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: особи, яка притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

При обставинах встановлених районним судом ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 10 листопада 2019 року о 20.45 годині на автодорозі М-18, 152 км, Новомосковський район, керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення районного суду незаконне, оскільки під час розгляду матеріалів справи їх не було повно та всебічно досліджено, з приводу того, що транспортним засобом він не керував, так як цей факт не підтверджено належними доказами. Крім того апелянт вказує, що також даний факт підтверджується відсутністю в матеріалах справи інформації про відсторонення водія від керування, направлення водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду та акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду. Разом з цим апелянт зазначає про порушення порядку проходження огляду на становлення стану сп`яніння, оскільки свідками є працівники поліції, тому їх пояснення є недопустимими доказами.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, підтвердив викладенні в ній доводи та просив задовольнити її.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Перевіряючи доводи апеляційної скарга апелянта про відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то під час апеляційного розгляду вони знайшли своє підтвердження.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону.

Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто однією із ознак складу правопорушення є факт керування водієм транспортним засобом, а тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.

З матеріалів справи видно, що про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом свідчать лише: пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; постанова про накладення адміністративного стягнення за керування автомобілем без посвідчення водія. Але апеляційний суд не може взяти їх до уваги як належні докази, оскільки свідки є працівниками поліції, що видно з їх пояснень, а відповідно до п.7 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі 07.11.2015 року № 1395, не можуть бути залучення як свідки поліцейські або особи, щодо упередженості яких є сумніви. Що стосується постанови про притягнення, то вона також не підтверджує факт керування, так як вона підписана тільки працівником поліції та до неї не долучено доказів про керування автомобілем ОСОБА_1 .

Отже, матеріалами справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не доведено факту керування 10 листопада 2019 року о 20.45 годині на автодорозі М-18, 152 км, Новомосковський район автомобілем ВАЗ 2107.

Разом з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду на встановлення сп`яніння, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а як зазначалося раніше свідками були працівники поліції, тобто вони є неналежні особи. В той же час відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд проведений з порушення даної статті вважається недійсним.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, факт керування ОСОБА_1 автомобілем та встановлено порушення порядку проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі чотириста двадцяти гривень сорок копійок - скасувати.

Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький