Провадження № 33/824/3337/2020 Головуючий у 2 інстанції Капічон О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року, якою залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року щодо

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року щодо нього - без зміни.

25 березня 2020 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року у справі № 752/24094/19, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року скасувати, заяву про перегляд постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року задовольнити, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року скасувати та провадження по справі № 752/24094/19 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що існують нові докази, які підлягають новій оцінці та врахуванню, про які ні адвокат, ні він не знали на день ухвалення постанови судом першої інстанції та апеляційним судом, та які беззаперечно вказують на неправильність постанов суду першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку.

Разом з цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 шляхом подання апеляційної скарги на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, щодо нього - без зміни. Отже, національними судами України виконано положення ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

Слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на постанову, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 7, 287, 294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року, якою залишено без розгляду заяву адвоката Александрова Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року в справі № 752/24094/19, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути особі, яка її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон