Провадження № 3/761/7214/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №104270, 25 серпня 2020 року о 17 год. 05 хв., в м. Києві, по вул. Володимирській, 48-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Рено», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом «Лексус», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 і залишив місце ДТП, не дочекавшись прибуття працівників поліції, чим порушив вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав.

Суддя, заслухавши думку особи ОСОБА_1 , присутнього у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 2.10. «а» ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він не мав наміру приховувати факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння, оскільки не побачив скоєння ДТП та дізналася про нього згодом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Даних щодо умислу ОСОБА_1 на залишення місця пригоди, до якого він був причетним, матеріали справи не містять, і в судовому засіданні таких не встановлено, оскільки про скоєне ДТП ОСОБА_1 дізнався згодом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

На підставі викладеного, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, тому провадження за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 122-4, 124, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: