Справа № 316/2248/20
Провадження № 3/316/502/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 101141 від 23.06.2020 року, складеного інспектором СРПП №3 Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Колесніковим О.В. відносно ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 23.06.2020 року о 16:55 год. в м. Бердянськ по вул.. Мічуріна, 216, керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд особи проведено у КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР та складений відповідний Висновок №709.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї провини не визнав, зазначаючи на те, що 23.06.2020 року він рухався на автомобілі по м. Бердянськ та працівниками патрульної служби його було зупинено без будь-якої на те причини. Після зупинки йому було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки він не вживає та не вживав наркотичні засоби, то погодився та поїхав разом з поліцейськими до КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги». Проте тестування показало позитивний результат. Не погоджуючись з отриманим висновком, ОСОБА_1 зазначив на помилку під час тестування та попросив повторно здійснити його огляд, але йому було відмовлено. Після проходження медичного огляду від керування автомобіля його ніхто не відсторонював та він поїхав до КНП «Кам`янсько-Дніпровська ЦРЛ», де повторно пройшов медичний огляд, відповідно до якого стан наркотичного сп`яніння не підтвердився. Вважає, що під час проведення медичного огляду у КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» мала місце помилка, у зв`язку з якою результати дослідження показали в нього наркотичне сп`яніння.

Дослідивши наявні у справі матеріали, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію», зупинення транспортного засобу є превентивним поліцейським заходом (ст..31 Закону).

Частина 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» містить перелік випадків в яких поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а частина 2 цієї статті випадки, коли поліцейський зобов`язаний це зробити, при цьому зазначений перелік є вичерпним та розширенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В порушення норми даної статті, матеріали справи не містять доказів, що поліцейський зупинив водія ОСОБА_1 маючи достатні для цього причини. Диск з відеозаписом наданий поліцейським до матеріалів справи містить лише відеозапис моменту зупинки автомобіля, але належним і допустимим доказом скоєння ОСОБА_1 правопорушення вважатися не може. Крім того відеозапис на даному диску переглянути у повному обсязі не можливо, оскільки він є пошкоджений та до кінця не відтворюється.

Після зупинки, водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначається Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Відповідно до п.2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3,4 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Але матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у поліцейського підстав вважати, що водій ОСОБА_1 перебував у стані буд-якого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів.

Разом з цим, водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичній установі.

В матеріалах справи наявний Висновок №709 від 23.06.2020 року, який складений о 17 год. 25 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.с.4).

Розділ ІІІ Інструкції передбачає проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. При цьому за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні, він не погоджуючись з результатами огляду поросив повторно провести тестування, але йому було відмовлено.

Відповідно до п.п.12,13 розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Постановою суду від 17.09.2020 року, за клопотанням ОСОБА_1 була призначена судово-медична експертиза (токсикологічне дослідження) контрольних біологічних зразків (сечі), що були відібрані 23.06.2020 року КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР. Проте згідно з листом №1685 від 29.09.2020 року, біологічні зразки були знищені, тому постанова суду від 17.09.2020 року не виконана.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 23.06.2020 року, наданого ОСОБА_1 , останній пройшов огляд у КУ «Кам`янсько-Дніпровська ЦРЛ». В даному висновку є запис щодо тестування ОСОБА_1 на алкоголь та наркотики за допомогою Алготестеру «Драгер» - проба негативна 0,0 %, та Наркотесту «Спайпер» - проба негативна (а.с.29), що повністю спростовує результат висновку, який було зроблено КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР.

Зазначені обставини ставлять під сумнів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не дозволяють суду дійти висновку про винуватість останнього в інкримінованому правопорушенні поза розумними сумнівами.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази на свій внутрішній розсуд, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, враховуючи, що докази надані поліцейськими суперечать обставинам, які в судовому засіданні зазначає ОСОБА_1 та доказам, які він надав до суду, що викликає сумніви у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, та за недоведеністю тлумачаться на користь особи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду, через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. О. Куценко