Справа № 450/3049/20 Провадження № 3/450/1856/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарський М.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу продавцем ПМК «Зорепад», проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 706707 від 20.07.2020 року, ОСОБА_1 20.07.2020 року близько 14:00 год., будучи продавцем магазину «Продукти» в АДРЕСА_2 , здійснила продаж продуктів без засобів індивідуального захисту, а саме без захисних рукавичок, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17.06.2020 року.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, вину у вчиненні порушення не визнала.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного проступку.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 706707 від 20.07.2020 року, у такому не вказано, яку саме норму Постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17.06.2020 року порушила ОСОБА_1 .

Окремо суддя звертає увагу, що згаданою постановою вносяться зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, якою не передбачено обов`язок касира в магазині вдягати захисні рукавички при перебуванні на робочому місці.

Окрім того у матеріалах адміністративної справи відсутні, пояснення свідків, які б могли підтвердити або спростувати факт порушення, протокол огляду місця події чи інші належні і допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Єдиним доказом правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, складений ДОП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Цюпа І.В., який не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суддею враховано, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах Кобець проти України від 14.02.2008, Берктай проти Туреччини від 08.02.2001, Леванте проти Латвії від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій .

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 245, 247, 251, 266 ,279, 280, 283, 284, 294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и в :

провадження у справі № 450/3049/20 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

СуддяМ. О. Кіпчарський