Справа № 204/6975/20
Провадження № 3/204/3969/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає у кв. АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

21 жовтня 2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 340334 від 26 липня 2020 року, зазначено, що 26 липня 2020 року о 16 годині 10 хвилині у м. Дніпрі по трасі Н-11 (с. Миколаївка), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА Pregio, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з порожнини роту, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився. 22 жовтня 2020 року на офіційну електронну адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано працівниками апарату суду за вхідним № ЕП-4029/20 (а. с. 13-15). Того ж дня, ОСОБА_1 , через канцелярію суду, особисто подано ідентичне клопотання про відкладення розгляду справи, що зареєстровано працівниками апарату суду за вхідним № 24671/20 (а. с. 16-17). В обґрунтування клопотання зазначив, що про факт існування даної справи він дізнався лише 21 жовтня 2020 року з смс-повідомлення про виклик до суду на 23 жовтня 2020 року. Пояснив, що у зв`язку із запровадженням на усій території України, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 21 зі змінами та доповненнями, карантину, з 12 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року та, з урахуванням того, що відповідно до його віку, він перебуває у групі ризику на дане захворювання, просить відкласти розгляд справи на іншу дату, після завершення карантину.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Нормами ст. ст. 245, 280 КУпАП визначено, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння або відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на зазначений стан.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Положення ч. 1 ст. 268 КУпАП, відповідно до яких визначено випадки обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містять ст. 130 КУпАП, а тому у даному випадку участь ОСОБА_1 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, що складений відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 достеменно знав про існування справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 3), ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду вказаного протоколу під підпис. В матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на інший дату, після закінчення карантину (а. с. 13-17), довідка про доставку смс-повістки про виклик до суду із зазначенням дати, часу та місця розгляду справи (а. с. 12). Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду адміністративної справи був повідомлений належним чином, а його доводи про те, що про існування даної справи він дізнався лише 21 жовтня 2020 року, спростовуються матеріалами справи.

Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про існування справи та стадію її розгляду заздалегідь.

Дана позиція повністю узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ, яку, відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ як джерело права.

Так, у рішенні у справі "Пономарев проти України" ЕСПЛ зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні у справі «Смірнов проти України» ЄСПЛ вказав, що згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Доводи ОСОБА_1 , щодо підстав відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням на території України, постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 21 зі змінами та доповненнями, карантину, з 12 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року та, з урахуванням того, що відповідно до його віку, він перебуває у групі ризику на дане захворювання, спростовуються наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Дніпрі). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Вказане свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Наведена позиція відповідає правовому висновку Верховного суду, викладеному в постанові від 16 липня 2020 року по справі 924/369/19.

Разом з тим, ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Однак, ОСОБА_1 , не виявив такого бажання та не скористався своїм правом брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом, а також правом надати пояснення по суті справи у письмовому вигляді, шляхом її надіслання на адресу суду поштою чи електронним зв`язком.

Крім того, доводи ОСОБА_1 , викладені у клопотанні про відкладення розгляду справи, щодо перебування його у групі ризику за його віком на захворювання коронавірусом, спростовуються, тим, що його дії є діаметрально протилежними доводам даного клопотання, оскільки дане клопотання подане ним 22 жовтня 2020 року особисто через канцелярію суду. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення його клопотання про відкладення розгляду справи.

Вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП визначено строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення, які відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), зокрема, у термін - не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Враховуючи, що подія викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 340334 від 26 липня 2020 року, мала місце 26 липня 2020 року, зважаючи на те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, проте не подавав письмових заперечень проти протоколу, пояснень та доказів, а лише наприкінці строку притягнення його до адміністративної відповідальності подав клопотання про відкладення розгляду справи, доходжу висновку про те, що дані обставини свідчать про його не бажання брати участь у розгляді справи та нічим іншим, ніж наміром уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

З цих підстав, подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання КУпАП, яким, відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Розгляд справи у розумі строки з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття. У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст. 245 КУпАП, та розгляду справи в межах строків, які визначені ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши фактичні обставини справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена та повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 340334 від 26 липня 2020 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26 липня 2020 року; рапортом поліцейського УПП в Дніпропетровській області Доголого В.В. від 26 липня 2020 року.

При призначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини правопорушника, обставини, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, його майновий стан та інші вимоги ст. ст. 33-35 КУпАП.

При накладенні стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, вважаю, що обставини правопорушення і його наслідки вказують на те, що стягнення на правопорушника повинно бути накладене у виді штрафу на користь держави із позбавленням права керування транспортним засобом, яке відповідно до ст. 23 КУпАП, буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33-36, 40-1, 130, 268, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь Держави у розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму у 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.І. Приваліхіна