Провадження №3/263/3561/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Єлізавета Сергіївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює сторожем у ТОВ «Скло Сервіс», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу серії ВАБ № 022626 від 21 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 21 вересня 2020 року о 21 год. 00 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вчинила дії психологічного характеру відносно сина свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме висловлювала погрози, образи на адресу потерпілого, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій зазначила, що факту вчинення домашнього насильства не було. ОСОБА_2 неодноразово безпідставно викликав поліцію, висловлює хибні звинувачення в домашньому насильстві, при цьому сам неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та до кримінальної відповідальності за вживання наркотичних засобів. ОСОБА_2 сам вчиняє дебош вдома, ображає та погрожує їй. Надала до суду копії термінових заборонних приписів відносно кривдника від 12.12.2019 року, 17.06.2020 року, 21.09.2020 року.

Також до суду надано заяву ОСОБА_3 , чоловіка ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 , в якій останній зазначив, що ОСОБА_1 жодного насильства по відношенню до його сина ОСОБА_2 не вчиняла, останній неодноразово та безпідставно викликає поліцію, висловлює безпідставні звинувачення у домашньому насильстві, при цьому сам неодноразово притягався до відповідальності за вчинення домашнього насильства.

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до протоколу серії ВАБ № 022626 від 21 вересня 2020 року додано: рапорт отримання повідомлення зі служби 102, заяву та письмові пояснення ОСОБА_2 .

Так, з письмових пояснень та заяви ОСОБА_2 вбачається, що 21 вересня 2020 року о 21:00 годин, ОСОБА_1 викидала його речі та виганяла його з будинку. Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 висловлювала погрози та образи на адресу ОСОБА_2 , чим спричинила шкоду його психологічному здоров`ю.

Однак будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, до суду надано не було.

Навпаки, як вбачається із термінового заборонного припису відносно кривдника серії АА № 147147 від 21 вересня 2020 року, саме ОСОБА_2 цього дня, о 21:00 годин, погрожував своєму батьку ОСОБА_3 фізичною розправою, через що відносно останнього було винесено терміновий заборонний припис.

Крім цього, як вбачається з термінових заборонних приписів відносно кривдника серії АА № 057555 від 12 грудня 2019 року, та серії АА № 059450 від 17 червня 2020 року, відносно ОСОБА_2 вже виносились термінові заборонні приписи, у зв`язку із вчиненням останнім психологічного насильства відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного, враховуючи відсутності доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, необхідно дійти висновку про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 251, 254, 256, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя Є.С. Ікорська