П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №283531 від 12.08.2020, 12.08.2020 о 01 год. 35 хв., в м. Ужгород, вул. Шумна, гр. ОСОБА_1 , керував т/з марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розмиті зіниці, які не реагували на світло, підвищена млявість). Від проходження огляду відмовився у присутності двох свідків. Чим порушив п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, клопотань про відкладення справи на адресу суду не надходило. Окрім того, інформацію щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а така поведінка останнього, щодо свідомого ухилення від явки на виклик до суду свідчить про його злісне ухилення від суду та про намагання уникнути відповідальності за вчинене.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завданняКодексу України про адміністративні правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103. Відповідно до п.8 вказаної постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога. З дослідженого відеозапису з боді-камери поліцейського (СD із відеозаписом з місця події додано до матеріалів справи) вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено до лікаря нарколога, де зазначає що не має можливості здати біологічні зразки для проходження огляду. В подальшому працівниками поліції було запрошено двох свідків, у присутності яких правопорушнику ще раз було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, останній від проходження такого відмовився, вказуючи що не має можливості здати сечу. Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на окремих аркушах додано до матеріалів справи.

На думку суду така поведінка ОСОБА_1 була правильно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не зміг здати сечу у зв`язку з фізіологічним небажанням, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Оскільки ОСОБА_1 впродовж тривалого періоду часу свідомо не здав біологічне середовище (сечу), посилаючись на відсутність фізіологічної потреби, вважаю, що висновок про те, що ОСОБА_1 умисно відмовився від проходження медичного обстеження є правильним.

Жодних посилань на наявність у ОСОБА_1 хвороб, які перешкоджають здати біологічне середовище у вигляді сечі в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів не повідомляв лікаря-нарколога або працівників поліції про наявні у нього захворювання, що перешкоджають здати біологічне середовище. Дана обставина підтверджується переглядом відеозапису, доданого до матеріалів справи.

Таким чином, вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом, поясненнями двох свідків на окремих аркушах, відеозаписом з місця події, відтвореним та дослідженим під час судового засідання; та іншими доданими до матеріалів справи доказами.

Суд визнає вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, доходжу до висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вбачає у діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №283531 від 12.08.2020; письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.08.2020, відеозаписом з боді-камери поліцейського (CD диск з відеозаписом додано до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.1 статтею 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно довідки що надана старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Вікторією Палюк, згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, положеннями КУпАП було передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Після набрання чинності вказаного закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак адміністративна відповідальність за ці дії відновлена з 03 липня 2020 року; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння відтак з 03 липня 2020 року відбулася декриміналізація цих дій.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Оскільки Законом №720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 КУпАП. Так,статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Так як ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП після 03.07.2020 року, а саме 12.08.2020 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130КУпАП викладено у новій редакції) та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону №2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, тобто положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діє в редакції Закону від 07 липня 2016 року за №1446-VIII, має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ч.2 ст.33 КУпАП, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 1статті 130КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами. Так, приходжу до переконання про доцільність накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.5 ст. 283КУпАПпостанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.4Закону України «Про судовий збір» від08.07.2011р.№3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст.33, 40-1 ,221,283 , ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош