Провадження № 33/810/21/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Рябчун Олена Вікторівна, розглянувши апеляційну скаргу захисника Осики Максима Ігоровича, подану на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , має громадянство України, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України,

встановила:

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та призначено стягнення у вигляді штрафу розміром шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн, із позбавленням права керування транспортним засобом на строк 01 рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 384,2 грн.

Відповідно до змісту постанови 03 листопада 2019 року, о 20 годині 05 хвилин, у м. Сєвєродонецьку Луганської області, по шосе Будівельників,21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Octavia НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Alcotest Drager", або у медичному закладі у лікаря-нарколога, у присутності двох свідків.

На зазначену постанову суду захисником Осикою М.І. подана апеляційна скарга із проханням скасувати зазначене судове рішення та закрити провадження у справі.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення БД № 142091 від 03.11.2019 року уповноваженою особою зазначено, що до даного протоколу додаються пояснення свідків і відео з нагрудних камер ВВ 0076 та ВВ00096, а також рапорт.

На дисках, які знаходяться у матеріалах справи, окрім відеозаписів за зазначеними номерами є певна кількість інших відеозаписів, які не зазначені та не ідентифіковані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку захисника, під час складання протоколу наявні порушення вимог ст.251,256 КпАП України.

Крім того, відеозаписи не відповідають за своїми ідентифікаційними ознаками відеозаписам, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, міститься різниця у найменуванні та цифровому порядку літер. Такі розбіжності свідчать про те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи як недопустимі докази, оскільки отримані не за допомогою технічного обладнання з ідентифікаційними ознаками, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

На зазначених відеозаписах неможливо встановити особу, якій роз`яснюються підстави проведення такого огляду, правові наслідки відмови від проходження медичного огляду на місці; неможливо встановити, чи перебував ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу і чи є останній взагалі суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення.

На відеозаписах міститься факт впливу на ОСОБА_1 з боку свідка правопорушення, та провокація працівників поліції, а саме - пропозиції відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі.

За таких обставин пояснення свідків є неналежним доказом, оскільки, останні фактично втрутились у процедуру.

Наведені обставини суд не прийняв до уваги і не зазначив у своїй постанові, якими саме відеозаписами підтверджується наявність всіх складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України і, відповідно, неправильно надав оцінку доказам.

У судовому засіданні апеляційного суду:

захисник Осика М.І. та особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження щодо його підзахисного ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Перевіривши витребувані із Сєвєродонецького міського суду Луганської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухавши адвоката Осику М.І. та Старченка Д.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, переглянувши у судовому засіданні відеоматерали з нагрудних камер поліцейських, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами та відео матеріалами, змістом пояснень свідків, вважаю, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає за такими підставами.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону виконані судом у повному обсязі.

Так, відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Суд першої інстанції, враховуючи зазначені вище вимоги нормативних актів, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142091 від 03.11.2019 року, письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 03.11.2019 року, ОСОБА_4 від 03.11.2019 року, відеозаписи з нагрудної камери співробітників патрульної поліції, які було зроблено 03 листопада 2019 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, оскільки, він відмовився у присутності двох свідків від пропозиції працівника поліції, пройти процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, зовнішні ознаки

Під час апеляційного перегляду доводів апеляційної скарги захисника із відеозаписів нагрудних камер поліцейських вбачається поведінка ОСОБА_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, висловлена відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та попередження працівників поліції про складання протоколу за ст..130 КпАП України.

Висновки суду про законність дій працівника поліції у даній ситуації є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги захисника у частині наявності порушень діючого законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають наявним у матеріалах провадження доказам.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142091 від 03.11.2019 відносно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП про невідповідність внесених до протоколу даних про адресу проживання, або будь-яких інших, зокрема, що не керував транспортним засобом не заявляв.

Твердження адвоката Осики М.І. про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 142091 від 03.11.2019 року існують певні розбіжності в маркуванні дисків, що тягне за собою визнання зазначених доказів недопустимими, оскільки вони отримані не за допомогою технічного обладнання з ідентифікаційними ознаками, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано розцінив критично, оскільки зазначене не свідчать про спотворення цих записів чи внесення в них змін, оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення і на компакт диску співпадає відповідне маркування.

Під час апеляційного перегляду відеозаписів з нагрудних камер поліцейських будь-яких дій свідків чи працівників поліції, які б свідчили про психологічний тиск на цю особу, не встановлено ані під час дослідження цих доказів у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі дії суду по процедурі дослідження таких доказів не оскаржені.

При накладенні стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан.

Підстав для закриття провадження по зазначеним матеріалам щодо ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Осики М.І. - без задоволення.

Постанова є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Рябчун