Справа № 265/4663/20
Провадження № 3/265/2341/20
П О С Т А Н О В А

01 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Міхєєва І.М., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173, 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

15.07.2020 року о 03-30 годині в Лівобережному районі м. Маріуполя, вул. В.Визволителів, біля буд. 4 ОСОБА_1 відмовився та ігнорував виконати наполегливі і неодноразові законі вимоги поліцейського, а саме припинити висловлюватися нецензурною лайкою, жорстко ображав співробітників поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян та кинув недопалок у поліцейських, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.

Постановою від 18.09.2020 р. для забезпечення явки ОСОБА_1 в судове засідання до нього у відповідності до ст. 268 КУпАП застосовувався привід. Разом з тим, працівниками Лівобережного ВП ГУНП в Донецькій області на виконання вказаної постанови ОСОБА_1 надано рапорт, в якому зазначено, що при неодноразовому відвідуванні вказаної адреси двері не ніхто не відчиняв, на залишені повістки не відповів, в наслідок чого здійснити привід ОСОБА_1 не представилось можливим.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який знав, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, однак своїм обов`язком явки до суду за викликом знехтував.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

За п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» за ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 185, 173 КУпАП, повністю доведена та підтверджується наступним: даними протоколу про адміністративні правопорушення, в якому викладено склад адміністративного правопорушення, протоколом адміністративного затримання, відео фіксацією вчиненого порушення з якого вбачається, що було прийнято рішення затримати ОСОБА_1 із застосуванням фізичної сили та спец. засобу кайданки та доставлено до Лівобережного ВП, з метою припинення правопорушення та складання адміністративного матеріалу.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП України якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і ти же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні стягнення суд бере до уваги характер правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, пом`якшувальні і обтяжливі провину правопорушника обставини, його особу і відношення до скоєного,

Керуючись ст.ст. 40-1, 173-2 ч.1, 221, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП України, та покласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у сумі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На постанову може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня винесення шляхом подачі апеляції до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя.

Суддя І.М. Міхєєва