Справа № 750/2116/20 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/315/20
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та захисника Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 10 січня 2020 року, в 02 год. 25 хв., по вул. 77 Гвардійської Дивізії, 1, у м. Чернігові, ОСОБА_1 , керував автомобілем «Фольсваген», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість; та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. Вказала, що в день та час, коли складався протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не перебував за кермом автомобіля в момент зупинки за вказаною адресою в протоколі, а був на роботі і даний факт можуть підтвердити його колеги. Зазначила, що при складанні протоколу особа порушника встановлювалася без перевірки документів, які б підтверджували її особу. Крім того, поставлений в протоколі підпис кардинально різниться з особистим підписом її підзахисного. Вважає, що письмові пояснення свідків без їх допиту у судовому засіданні є неналежними доказами. Також, зазначила, що пояснення поліцейського та його рапорт не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки він є зацікавленою особою.

Крім того, просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, як такий що пропущений з поважної причини, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні, а про оскаржуване рішення дізнався лише 06 серпня 2020 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просив постанову суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, а провадження по справі закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказав, що на час зупинки працівниками поліції належним йому транспортним засобом керував його рідний брат, який назвав не свої анкетні дані, а його.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, в зв`язку з поважністю причини його пропуску.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, клопотань про відкладення слухання справи від них не надходило. Захисник Кулініч К.В. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова щодо ОСОБА_1 була ухвалена 26 березня 2020 року. Строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду закінчився 06 квітня 2020 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, а про судове рішення дізнався лише 06 серпня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №357904 від 10.01.2020 року, ОСОБА_1 , 10 січня 2020 року, в 02 год. 25 хв., по вул. 77 Гвардійської Дивізії, 1, у м. Чернігові, керував автомобілем «Volkswagen transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с.11).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 , в їх присутності, категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.13-14).

Вказане підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції останній відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що суд не допитав свідків, апеляційний суд оцінює критично та зазначає, що вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язковості безпосереднього дослідження в судовому засіданні пояснень свідків, для прийняття рішення достатньо дослідження письмових їх пояснень, що й було здійснено судом першої інстанції.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.01.2020 року, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія. (а. с. 12).

Посилання про невідповідність підпису ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставними, тому що такий підпис у матеріалах справи відсутній взагалі.

Так, графа пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності містить власноручний запис: « з діями працівників поліції не згоден, так як не перебував за кермом даного транспорту» та графа підпис особи, яка притягається містить прізвище - « ОСОБА_5 ». Таким чином, встановити схожість або відмінність підпису неможливо, так само як піддавати сумніву, що вказаний запис у протоколі виконаний не особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовуються, зокрема рапортом інспектора поліції Радченка Романа від 10 січня 2020 року (а.с.15).

Крім того, не надано документів, які би підтверджували факт перебування на роботі ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення. Так само, не надано доказів того, що за кермом перебував саме його брат, а не він, оскільки зображення обличчя ОСОБА_1 у фотокопії паспорту збігаються за зовнішніми ознаками з обличчям особи на відеозаписі події 10.01.2020 року.

За таких підстав, в апеляційного суду не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, а тому відповідно до п. 2.5 ПДР України, був зобов`язаний пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте відмовився від цього в присутності двох свідків.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Отже, слід визнати, що доводи апелянтів є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянтів про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, вона була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 . Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав, що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду для надання пояснень по справі та доказів на підтвердження своїх доводів, але своїм правом не скористалась.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2020 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та захисника Кулініч К.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний