ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2975/19Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 33/817/85/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ващука Я.С.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Як визнав суд, 09 листопада 2019 року о 23:00 год. ОСОБА_1 в м. Теребовля, по вул. Грушевського, керував транспортним засобом марки "Ford transit", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, на місці зупинки продувати технічний прилад газоаналізатор "Драгер 6810" та проїхати на огляд в медзаклад водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для всебічного та повного розгляду справи і допустив порушення норм права, внаслідок яких, оскаржувана ним постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого здійснювався розгляд справи складений із грубим порушенням процесуального закону, а інформація викладена у ньому не відповідає показам свідків, що були допитані в судому засіданні.

Вказує, що зазначені працівником поліції в протоколі ознаки сп`яніння є надуманими і нічим не підтверджуються.

Вважає, що відеозапис з місця події не може вважати належним та допустимим доказом, оскільки у протоколі відсутні відомості про технічний засіб.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що в протоколі відсутні відомості про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Також вказує про відсутність акту огляду із зазначенням у ньому ознак сп`яніння або із вказівкою про відмову від огляду.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.01.2020 року та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ващука Я.С., які підтримали подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з п.6 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» , затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №046521 від 09.11.2019 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, 09 листопада 2019 року о 23:00 год. ОСОБА_1 в м. Теребовля, по вул. Грушевського, керував транспортним засобом марки "Ford transit" н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода і на місці зупинки його працівниками поліції, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не заперечував факту вживання ним алкогольних напоїв, оскільки у своїх поясненнях безпосередньо у вказаному протоколі власноручно зазначив, що випив пиво.

Даний протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних заперечень та зауважень.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння підтвердив допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 , з показань якого суд встановив, що працівник поліції запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки або проїхати на огляд в медичний заклад, однак ОСОБА_1 відмовився.

Також місцевим судом досліджено інші докази по справі і надано їм належну правову оцінку з обґрунтуванням мотивів прийняття одних доказів та відхилення інших.

Зокрема, суд надав детальний аналіз показань кожного із свідків, що допитувались у судовому засіданні і з достатньою повнотою аргументував свій висновок щодо оцінки їх свідчень.

З огляду на ці обставини, доводи апелянта про невідповідність вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення процесуальним вимогам та невідповідність викладеної у ньому інформації показанням допитаних свідків є безпідставними, оскільки носять виключно суб`єктивний характер оцінки досліджених судом доказів апелянтом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною відеокамерою DSJ T9 8888888_000000, який долучено до матеріалів справи і який є належними та допустимими доказом в контексті положень ст.251 КУпАП, підтверджується, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, від якого останній відмовився в присутності свідків без будь-якого пояснення мотивів відмови.

Цей відеозапис був предметом дослідження суду першої інстанції, про що зазначено у судовому рішенні.

Відсутність в матеріалах справи акту огляду із зазначенням у ньому ознак сп`яніння або із вказівкою про відмову від огляду, а також відсутність відомостей про відсторонення водія від керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 наголошує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування судового рішення, як про це вказує апелянт, оскільки його вина у вчиненні адмінправопорушення, поза розумним сумнівом доведена належними та допустимими доказами, які були детально досліджені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції з пояснень апелянта ОСОБА_1 , його стаж водіння транспортних засобів становить понад 10 років.

З огляду на ці обставини, твердження адвоката щодо необізнаності ОСОБА_1 як діяти в подібній ситуації, не можуть бути прийняті до уваги як такі, що спростовують його винуватість у вчиненні правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним, оскільки факт його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.279, 280 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.