Номер провадження: 33/813/612/20
Номер справи місцевого суду: 523/405/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого поліцейським 2-го батальйону 6-ої роти 2 взводу УПП в Одеській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2020 року провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку, у якій просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасувати постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2020 року і ухвалити нове судове рішення, яким визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 22.09.2020 року з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Семененко В.Г.

Представник Департаменту патрульної поліції до суду не з`явився, однак 22.09.2020 року на електрону адресу апеляційного суду від представника поліції Хілініченко А.Х. надійшла заява, у якій представник зазначив, що за резолюцією керівництва йому було доручено вести справу, однак з 21.09.2020 року по 05.10.2020 року він буде знаходитися у відпустці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвокат Семененко В.Г., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі та клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що судовий розгляд у суді першої інстанції відбувся без участі представника Департаменту патрульної поліції, а відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови суду, матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що Департамент патрульної поліціїбув позбавлений можливості своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції.

Отже, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Частиною 7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Проте, під час апеляційного розгляду було встановлено, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався приписів зазначених норм права.

Так, відповідно до ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 277322 від від 17.12.2019 року, 08.11.2019 року о 22 год. 40 хв., на 22 км. а/д Одеса Мелітополь в Одеській області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Toyota Prius», д/н НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обставиною, не вибрав безпечну швидкість руху при небезпеці, не вжив заходів для зменшення швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд автомобіля за межі проїзної частини внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

При цьому, зазначений протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 ОСОБА_1 підписав та жодних пояснень чи заперечень по суті правопорушення не зазначив (а.с. 1).

У апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції зазначає, що внаслідок нанесених механічних ушкоджень (передня частина автомобіля деформована, розбито лобове скло, деформація лівого та правого переднього крила, спрацювання подушок безпеки), було завдано матеріального збитку власнику автомобіля «Тойота Пріус», реєстраційний номер НОМЕР_1 Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 12.12.2019 року №138 КДТЗ Одеського науково дослідного експертно криміналістичного центра, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вніслідок його ушкоджень при ДТП від 08.11.2019 року визначена такою, що дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження та становить 247311, 23 грн., оскільки відновлення транспорту є економічно недоцільним, а його ремонт відповідно до зведених даних по розрахунку ремонтної калькуляції експертного дослідження становитиме 485268,19 грн.

Матеріалами справи встановлено, що у своїй заяві про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення від 06.02.2020 року (а.с.26-33) ОСОБА_1 зазначив, що вину у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП він не визнає та вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутній один із елементів складу адміністративного правопорушення, а саме суб`єктивна сторона - вина у формі умислу чи необережності, яка виражається в тому, що 08.11.2019 року о 22 год. 40 хв., на 22 км. а/д Одеса Мелітополь в Лиманському р-ні Одеській області він, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Prius», д/н НОМЕР_1 рухався зі швидкістю до 50 км на годину та не міг рухатись швидше, тому як погодні умови, а саме туман, не дозволяли цього робити. Крім того на зазначеній ділянці дороги по вул. Олександрівська смт Олександрівка Лиманського р-ну Одеської області наявний небезпечний поворот 90 градусів на якому відсутня будь - яка дорожня розмітка, дорожні знаки, освітлення, огорожа чи інші елементи дорожньої інфраструктури, які б забезпечували рух транспортних засобів та з`їзд за межі проїзної частини дороги. Відсутність вищезазначених факторів і призвело до з`їзду транспортного засобу у кювет. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДРП 18 № 277322 особа яка склала його не зазначила який саме пункт Правил дорожнього руху було порушено водієм ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, а обмежилася загальними формулюваннями, що в свою чергу не передбачено приписами ст. 256 КУпАП.

Так, згідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце,час вчиненняі сутьадміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Також встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1) складено уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством дії посадової особи, що його складала не оскаржувалися.

Крім того, матеріалами справи також встановлено, що 25.11.2019 року, начальник СРПП № 2 Лиманського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції В.Латка затвердив Довідку, за результатом розгляду повідомлення із лінії «102» про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, однак з ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому зазначивши не виконання ОСОБА_1 вимог п.2.3 «а», п.12.1, п.12.2, п. 12.3 ПДР України.

Так, п. 2.3. «а» ПДР України передбачено - а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно із п. 12.2 Правил дорожнього руху України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху, передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортногозасобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у день складання адміністративного протоколу, а саме 17.12.2019 року, ОСОБА_1 надав також письмові пояснення, у яких особисто зазначив, що «…на шляху був густий туман, видимість (нульова) тому рухався з обраною швидкістю 40 км/ч, та не помітив поворот і з`їхав з дороги в кювет…» (а.с. 21, 21 зворот), тобто фактично водій ОСОБА_1 визнав, що не впорався з керуванням, про що ним неодноразово було наголошено і в суді апеляційної інстанції.

В оскаржуваній постанові, суд першої інстанції зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не доводять наявності у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Разом з тим, апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

В свою чергу, необережність поділяється на: самовпевненість і недбалість.

Якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити. При цьому, ОСОБА_1 не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, однак саме він був водієм та саме він мав визначити безпечну швидкість руху транспортного засобу, як об`єкта підвищеної небезпеки та негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1) вказує що, ДТП мала місце ще 08.11.2019 року.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням того, що на даний час закінчився визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд після скасування постанови суду першої інстанції також позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, при цьому, враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Враховуючи те, що на теперішній час закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, то згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.124 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, накладення адміністративного стягнення , передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Апеляційний суд також зауважує, що закриття провадження у справі підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 2 ч.8 ст. 294 КУпАП передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити Департаменту патрульної поліції строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2020 року - скасувати.

Прийняту нову постанову, якою провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого поліцейським 2-го батальйону 6-ої роти 2 взводу УПП в Одеській області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра