ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/846/20 Номер провадження 33/814/522/20Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зіньків Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 05 травня 2020 року о 22 год. 32 хв. керував автомобілем MERCEDES Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Миргород Полтавської області по вул. 9 Травня, 13, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

При цьому стверджує, що не керував транспортним засобом, оскільки він потребував ремонту, що підтверджується показаннями свідків.

Крім того, звертає увагу на порушення поліцейськими вимог ст.266 КпАП України при огляді на стан алкогольного сп`яніння та відсутність при цьому свідків.

Вказує, що під час огляду йому не були роз`яснені права.

Стверджує, що працівниками поліції під час розгляду справи в суді були надані тільки частини відеофайлів, а не весь запис події, який підтверджує його невинуватість.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КпАП України, які було вчинено до 01 липня 2020 року, відповідно до цієї статті у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КпАП України, в даному випадку відсутня, оскільки згідно з цим пунктом провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Тобто, в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КпАП України юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені з цієї статті Кодексу, була не скасована, а навпаки посилена.

У свою чергу, стаття 8 КпАП України передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень вказані особи не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені вимоги закону суддею не дотримані, а висновки постанови не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

ОСОБА_1 заперечував свою винуватість у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння як у місцевому суді, так і в засіданні апеляційного суду.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя послався на протокол серії БД №272499 від 05 травня 2020 року.

Проте, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до помилкового висновку про дотримання поліцейським під час його складення вимог закону та нормативних актів.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу серії БД №272499 від 05 травня 2020 року, поліцейський ГРПП№2 Гонголь О.В. зазначив про те, що огляд ОСОБА_1 проводився у Миргородській ЦРЛ.

Згідно зі ст.266 КпАП України огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проте, всупереч наведеним вимогам закону, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про наявність підстав для проведення огляду в закладі охорони здоров`я і складений без свідків, що ніким не оспорюється.

Враховуючи наведене, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №272499 від 05 травня 2020 року не відповідає вимогам закону, а тому є недопустимим доказом.

Відповідно до приписів ст.266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, суддею під час розгляду справи не спростована версія ОСОБА_1 про вибірковість відеозапису події.

Так, наданий працівниками поліції відеозапис події з місця перебування автомобіля MERCEDES Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , взагалі не містить зображення будь-яких інших осіб, крім двох поліцейських, після чого переривається. В подальшому зафіксовано лише обставини огляду ОСОБА_1 у медичному закладі.

Тому, всупереч висновкам судді місцевого суду, цей відеозапис жодним чином не підтверджує обставини адміністративного правопорушення та не спростовує показання ОСОБА_1 .

Також суддя місцевого суду, оцінюючи показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтверджували пояснення ОСОБА_1 про його невинуватість, зазначив лише про те, що вони мають дружні відносини, що викликає сумнів у неупередженості свідків.

Проте, за відсутності інших належних і допустимих доказів, які б спростовували показання цих свідків, такі висновки судді є непереконливими.

Водночас, суддя в обґрунтування рішення послався на показання поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо обставин огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, хоча відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддею під час розгляду справи наведеним обставинам не дано належної оцінки, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.