ЄУН № 337/3502/20
Провадження №3/337/1004/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Ширіна Світлана Анатоліївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює реалізатором в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу серії АПР18 № 629616 від 18.08.2020 року, гр. ОСОБА_1 , знаходилась в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , розташованому по вул. Рубана, 5 в м. Запоріжжі, в порушення вимог ст.ст.1, 10 постанови Кабінету Міністрів України за № 641, здійснювала господарську діяльність без засобів особистої гігієни , а саме : маски та печаток, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про місце , день та час розгляду складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду ОСОБА_1 подано клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами, разом з цим в клопотанні зазначила , що винною у вчиненні правопорушення себе не вважає.

Суддя дослідивши матеріали справи, вважає провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення за ст.44-3 КУпАП необхідно закрити виходячи з наступного.

Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. №23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної

постанови, а також виявлення причин та ум, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.

Відповідно до вимог закону, відповідальність за порушення вказаних норм покладається виключно на суб`єктів господарювання, а не на їх персонал.

В судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із суб`єктом господарювання і є відповідальним за виконання вказаних у Розпорядженні норм, чи вона є керівником даного суб`єкта господарювання або його власником.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак до даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не було надано пояснення осіб, якими вона була прийнята на роботу та здійснювала господарську діяльність, не допитано свідків.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом доводили наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 62 Конституції України, ст.7,9, 44-3, 245,247,252,280,283 КУпАП, суддя , -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя С.А. Ширіна

24.09.2020