Справа № 569/2952/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши справу, яка надійшла з Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

04 лютого 2020 року, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, а саме словесно ображала, принижувала, пошкодила одяг сестри ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судові засідання у справі призначались неодноразово, зокрема 21.02.2020, 13.03.2020, 20.03.2020, однак ОСОБА_1 не з"явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

ОСОБА_1 знала про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, розглядом своєї справи не цікавилась, від підпису в протоколі відмовилась. Згідно рапорту ДОП Новицького А. від 14.02.2020 року, в телефонній розмові ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність з"явитись до дільничного для підписання протоколу, остання в категоричній формі відмовилась, вказала, що результати справи її не цікавлять.

Клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслала.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що її сестра ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно неї, 04 лютого 2020 року пошкодила одяг, словесно ображала, принижувала.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Правовими приписами ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Як вбачається з п.14 ч.1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 489709 від 14.02.2020 вбачається, що 04 лютого 2020 року, близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, а саме словесно ображала, принижувала, пошкодила одяг сестри ОСОБА_2 .

Так, до Рівненського відділу поліції 04.02.2020 надійшла заява ОСОБА_2 , виклик зафіксовано о 15 год. 58 хв., в якій просить притягнути до відповідальності її сестру ОСОБА_1 , яка 04.02.2020 псує речі, шарпає, штовхає.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, достовірність даних, викладених в протоколі та показання потерпілої ОСОБА_2 перевірені в судовому засіданні, а тому в даному випадку, відповідно до вимог ст. 245,251 КУпАП, з`ясувавши обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 173-2 КУпАП.

Протилежного доказам, з"ясованим в судовому засіданні, не встановлено, ОСОБА_1 , в судове засідання не з"явилась, не проявила належної зацікавленості у результатах розгляду справи протягом тривалого часу, доказів відсутності вини не надано.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тому притягує її за ч. 2 вказаної статті та накладає стягнення в межах санкції статті у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 грн. 00 коп. (триста сорок грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак