Номер провадження: 33/813/376/20
Номер справи місцевого суду: 522/481/20
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю секретаря судового засідання Подуст Т.П., потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року, якою було закрито провадження у справі про адміністративні порушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП відносно

ОСОБА_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень,-

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2019 року об 11 годині 45 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «FORD» з державним номером НОМЕР_1 по вулиці Балківській в місті Одесі, напроти будинку №59 по вул. Розкидайлівській, в порушення вимог п.8.4.г Правил дорожнього руху, під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрям руху по смузі» та з полоси, яка призначена для повороту ліворуч та розвороту продовжив рух прямо змусивши водія автомобілю «MAN» з державним номером НОМЕР_2 ОСОБА_3 загальмувати та змінити напрямок руху, в результаті чого відбулось зіткнення між автомобілями «МАN», державний номер НОМЕР_2 та «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

З місця пригоди водій ОСОБА_2 поїхав, залишивши його, порушивши тим самим п.2.10а ПДР України. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124,122-4 КУпАП.

За даними обставинами інспектором патрульної поліції УПП в Одеській області були складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №335068 від 25 грудня 2019 року та серії ДПР18 №335069 від 25 грудня 2019 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року було закрито провадження у справі про адміністративні порушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, в оскаржувані постанові суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_2 не призвели безпосередньо до зіткнення транспортного засобу.

В свою чергу ОСОБА_4 зазначив, що в ДТП були пошкодженні два транспортних засоби і саме між діями ОСОБА_2 та наслідками, що настали існує причино-наслідковий зв`язок, а отже в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зіткнення автомобілем сталося в результаті того, що саме ОСОБА_2 проігнорував вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрям руху по смузі» та не переконався в безпеці свого маневру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт або позбавлення певних прав, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 р.; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 р.); дрібні правопорушення пов`язані з нанесенням шкоди (Рішення ЄСПЛ в справі «Лауко та Кадубеч проти Словаччини», від 2 вересня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст.6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 03 березня 2020 року ОСОБА_2 не з`явився, у зв`язку з чим апеляційний розгляд було відкладено на 13 березня 2020 року.

В наступне судове засідання, призначене на 13 березня 2020 року ОСОБА_2 повторно не з`явився, хоча, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового та телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою за підписом секретаря судового засідання Маслова Р.Ю. від 03 березня 2020 року. Про причини неявки ОСОБА_2 апеляційний суд не повідомив, з заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вказані вимоги закону та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 , який двічі, без поважних причин не з`явився в судові засідання суду апеляційної інстанції.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_4 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною 7 ст.294 КУпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 по суті, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що матеріали справи відносно ОСОБА_2 не містять доказів того, що діями ОСОБА_2 були спричинені пошкодження транспортних засобів та вина останнього у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2019 року не доведена, а пояснення, які ОСОБА_2 у суді матеріалами справи не спростовуються.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Свої висновки про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував здебільшого поясненнями ОСОБА_2 , який в судовому засіданні своєї вини не визнав та пояснив, що Правил дорожнього руху він не порушував та адміністративне правопорушення не він вчиняв. До дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13 грудня 2019 року на вул. Розкидайлівській у м. Одесі за участю автомобілів ««MAN» та «Peugeot», він не причетний.

Проте, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 вбачається, що суд першої інстанції не дослідив інші докази, які містяться в матеріалах справи, не надав їм належної оцінки на предмет належності, допустимості та достовірності, не розкрив їх зміст, та в постанові не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Більш того, відповідно до вимог ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Проте, в порушення ч.2 ст.277-2 КУпАП судом першої інстанції не були повідомлені про час та місце розгляду справи інші учасники дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі і потерпілий ОСОБА_4 , чим були порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП та право доступу до справедливого суду, гарантоване п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у пунктах 43, 45 рішення «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року наголосив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин справи та її об`єктивного вирішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, допустив неповноту судового розгляду, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом були повторно досліджені докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 .

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №335068 від 25 грудня 2019 року, водій ОСОБА_2 13 грудня 2019 року об 11 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «FORD», номерний знак НОМЕР_1 , напроти будинку №59 по вул. Розкидайлівській у м. Одесі, в порушення вимог п.8.4.г Правил дорожнього руху, під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрям руху по смузі» та з полоси, яка призначена для повороту ліворуч та розвороту, продовжив рух прямо змусивши водія автомобілю «МАN», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 загальмувати та змінити напрямок руху, в результаті чого відбулось зіткнення між автомобілями «МАN», номерний знак НОМЕР_2 та «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.1).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_2 . В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» останній заначив про те, що з протоколом він ознайомлений, проте не вніс в протокол будь-яких заперечень щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, викладених у фабулі протоколу, чим фактично погодився з його змістом.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Згідно зі змістом рапорту інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ОСОБА_6 він 13 грудня 2019 року, приблизно о 11 годині 45 хвилин отримав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася в м. Одесі по вул. Балківська, 53 за участю трьох автомобілів. Прибувши на місце ДТП було встановлено, що один з учасників, якій спровокував ДТП поїхав з місця події на автомобілі «FORD», номерний знак НОМЕР_1 і місце знаходження вказаного автомобілю встановити не вдалось (а.с.2).

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що 13 грудня 2019 року він рухався на своєму автомобілі «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , по вулиці Балківській в сторону вулиці Розкидайлівської в м. Одесі. Приблизно об 11 годині 45 хвилин, рухаючись у правому крайньому ряду він відчув удар позаду свого автомобіля. Зупинивши автомобіль він побачив автомобіль «МАN», номерний знак НОМЕР_2 , водій якого повідомив, що здійснити різкий маневр вправо його вимусив водій автомобілю «FORD», номерний знак НОМЕР_1 , який підрізав його автомобіль та також допустив зіткнення з автомобілем «МАN», після чого залишив місце події та поїхав у невідомому напрямку.

Пояснення, які надав ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду повністю узгоджуються з його показаннями, які він надавав інспекторам патрульної поліції під час оформлення матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.3).

Відповідно до пояснень водія автомобілю «MAN», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 , що містяться в матеріалах справи (а.с.6), 13 грудня 2019 року він рухався у другій смузі, яка дозволяє рух прямо по вул. Балківська в м. Одесі в напрямку Пересипського мосту. На перехресті з вул. Розкидайлівською з третьої полоси руху, яка дозволяє рух лише ліворуч, його автомобіль підрізав автомобіль «FORD» білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який зачепивши ліве дзеркало автомобілю «MAN». Відчувши удар, ОСОБА_3 різко загальмував та прийняв праворуч та в цей момент сталося зіткнення з легковим автомобілем Peugeot», який рухався в крайній правій смузі (а.с.6).

Також під час апеляційного розгляду був досліджений відеозапис з відеореєстратора, встановленого в автомобілі ОСОБА_4 «Peugeot», з якого видно, що він рухався у крайній правій полосі руху по вулиці Балківсткій. Перед перехрестям з вулицею Розкидайлівською відбувся удар, який відбувся в результаті зіткнення з автомобілем «MAN», який не попав в поле зору реєстратору. В цей же час водій автомобіль «FORD» білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , різко перестроївся з третього ряду в другий ряд, продовжив рух прямо, при цьому збільшив швидкість свого руху та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, під час апеляційного розгляду був допитаний ОСОБА_5 , який став свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка є предметом даного розгляду.

Вказаний свідок пояснив, що 13 грудня 2019 року, коли він рухався по вулиці Балківська в м. Одесі, на перехресті з вулицею Розкидайлівська, став свідком дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобілю «FORD» білого кольору, який намагався перестроїтися з третього ряду, який дозволяє рух лише наліво у другий ряд, в якому рухався водій автомобілю «MAN». В результаті такого маневру водій автомобілю «FORD» правим боком зачепив вантажний автомобіль «МАN», який в свою чергу намагаючись уникнути зіткнення частково виїхав на першу (крайню праву) смугу та зіткнувся з автомобілем Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Після того, як відбулася дорожньо-транспортна пригода, водій автомобілю «FORD», з державним номерним знаком НОМЕР_1 залишив місце пригоди, а свідок ОСОБА_5 поїхав за ним. Наздогнавши ОСОБА_2 свідок ОСОБА_5 повідомив його про те, що останній вчинив ДТП, в результаті чого зіткнулися два інших транспортних засоби, які отримали механічні пошкодження, на що ОСОБА_2 категорично заперечував та запевняв, що до вказаних подій він не має ніякого відношення, а механічні ушкодження на його транспортному засобі він отримав задовго до цього.

Свідок сфотографував автомобіль «FORD», з державним номерним знаком НОМЕР_1 з різних ракурсів, та повернувся на місце дорожньо-транспортної пригоди, де передав зроблені ним фотографії іншим учасникам ДТП та інспекторам патрульної поліції.

З фотографій зроблених свідком ОСОБА_5 , які містяться на диску в матеріалах справи видно, що механічні пошкодження автомобілю «FORD» припадають саме на правий бік, при цьому вказані пошкодження є «свіжими», що також підтверджує факт зіткнення цього автомобілю з автомобілем «MAN» саме 13 грудня 2019 року, і спростовують версію ОСОБА_2 , що він пошкодив свій автомобіль задовго до ДТП, яке ставиться йому в провину.

Таким чином, сукупністю зазначених доказів, які узгоджуються між собою та взаємодоповнюють один одного, підтверджується наявність в діях водія ОСОБА_2 порушення вимог п.8.4.г Правил дорожнього руху, оскільки він під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18 «напрям руху по смузі» та з полоси, яка призначена для повороту ліворуч та розвороту, продовжив рух прямо, чим змусив водія автомобілю «MAN», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 загальмувати та змінити напрямок руху в результаті чого відбулось зіткнення між автомобілями «МАN», номерний знак НОМЕР_2 та «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті всебічного та повного дослідження матеріалів справи апеляційний суд дійшов висновку про те, що саме дії водія ОСОБА_2 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася 13 грудня 2019 року на вулиці Балківська, напроти будинку №59 по вул. Розкидайлівській у м. Одесі, внаслідок якої автомобілі «FORD» д/н НОМЕР_1 , «MAN» д/н НОМЕР_2 та «Peugeot», номерний знак НОМЕР_3 отримали механічні пошкодження.

За таких обставин апеляційний суд дійшов до беззаперечно висновку про наявність вини в діях ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_2 виду та розміру адміністративного стягнення апеляційний суд не встановив обставин, які пом`якшують його відповідальність, передбачених ст.34 КУпАП.

Так, апеляційний суд враховує ту обставину, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини ОСОБА_2 , останній залишив місце ДТП, намагаючись таким чином уникнути адміністративної та цивільно-правової відповідальності.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 в суді першої інстанції категорично не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відшкодував потерпілим завданої шкоди та навіть не вибачився перед ними, що свідчить про відсутність з його боку щирого каяття у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Санкція ст.124 КУпАП передбачає накладення адміністративних стягнень у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

З огляду на викладенні обставини справи, апеляційний суд вважає, що лише адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, в межах санкції ст.124 КУпАП, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.

Окремо слід зазначити, що оскаржуваною постановою суду першої інстанції було закрито провадження у справі про адміністративні порушення відносно ОСОБА_2 за статтями 124 та 122-4 КУпАП.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_4 оскаржив постанову суду першої інстанції лише в частині закриття провадження у справі відносно ОСОБА_2 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП України, якою передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, апеляційний суд скасовує постанову лише в цій частині, оскільки не має право погіршувати положення правопорушника за власною ініціативою.

Відповідно до п.3) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП з прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись статтями 7, 23, 30, 33, 124, 245, 251, 252, 268, 269, 277-2, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року, якою провадження у справі про адміністративні порушення, передбачені статтями 124, 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень - скасувати в частині закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

В решті постанову Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко