Справа №592/704/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Котенко О. А.
Номер провадження 33/816/162/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року, водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 11.01.2020 року о 12 год. 10 хв. в м.Суми по вул. Ковпака, біля будинку 67, керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена рухливість, жвавість, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився відповідно до висновку №107 лікаря нарколога закладу охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року, скасувати, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог стверджував, що постанова судді суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважав, що справа розглянута судом поверхово і формально, без його ОСОБА_1 допиту та без допиту свідків, чим порушено судом його право на захист. В судовому рішенні вказано лише його ОСОБА_1 позицію, без посилання на норму закону, якою суд керувався при винесенні рішення. Висновки суду ОСОБА_1 , вважав такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються доказами.

ОСОБА_1 стверджував, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся, про що в протоколі висловив свою незгоду з підозрою поліцейського на такий стан. Наголошував, що в протоколі не сформульовано у який спосіб він мав пройти медичний огляд та в ньому не чітко сформульована суть правопорушення, що також порушує його право на захист. Також, йому не було запропоновано пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою спеціального технічного пристрою чим було порушено порядок проведення такого огляду. Не містить таких відомостей і складений відносно нього протокол. Також, поліцією не було забезпечено участь свідків, які мають бути присутні до встановлення чи спростування стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Так, участь свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які були залучені спочатку, в ході проведення його огляду в лікарні поліція не забезпечила. Натомість, безпідставно залучила інших свідків ОСОБА_4 , яка зацікавлена у резутатах виришіення справи, оскільки працює медичною сестрою, та ОСОБА_5 , який також упереджений, оскільки є чоловіком ОСОБА_4 . Крім цього, в поясненнях цих свідків не вказано які саме ознаки наркотичного сп`яніння він ОСОБА_1 мав, їх пояснення не підтверджують його відмову від огляду та вони не були присутні при зупинці транспортного засобу. Також, письмові пояснення вказаних свідків не можна вважати належними і допустимими, оскільки їх безпосередній допит суд не робив. Не містять матеріали справи і направлення його на медичний огляд, що спростовує факт вимоги поліції на його проходження. Стверджував, що поліцією його примусово, в кайданках, без пояснення його прав було доставлено до незнайомого приміщення, без розпізнавальних знаків, які б вказували на те, що це є заклад охорони здоров`я. На його прохання пояснити де він знаходиться, чи відноситься цей заклад до перепелку закладів охорони здоров`я, що можуть проводити огляд на стан наркотичного сп`яніння йому було відмовлено, як відмовлено і у забезпеченні його захисником. З висновком № 107 від 11.01.2020 року його ознайомлено не було, що вказує на недійсність такого огляду. Також, його не відстороняли від подальшого керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського ОСОБА_6 процедурі оформлення матеріалів.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати та провадження відносно нього закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 11.01.2020 року о 12 год. 10 хв. в м.Суми по вул. Ковпака, біля будинку 67, керував транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена рухливість, жвавість, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився відповідно до висновку №107 лікаря нарколога закладу охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що у зазначеному місці та час він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився про що свідчить висновок із закладу охорони здоров`я.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 107 від 11.01.2020 року відповідно до якого ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, як відмовився і від підпису даного висновку (а.с. 2). Вказане узгоджується з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3, 4).

Також, апеляційним судом було досліджено і матеріали доданого до протоколу відео з якого встановлено факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , факт виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння, факт пропозиції патрульних до ОСОБА_1 , в присутності двох свідків, пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 демонструє неоднозначну поведінку, намагається покинути місце зупинки, у зв`язку з чим на нього було одягнуто кайданки, потім погоджується на такий огляд та його доставляють до закладу охорони здоров`я, в якому, як зазначалося вище у висновку, від такого огляду він вже відмовляється.

Оскільки в порушення п.2.5 ПДР України ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Щодо тверджень апелянта про те, що він від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, то до них апеляційний суд відноситься критично, оскільки такі твердження спростовуються як висновком із закладу охорони здоров`я, так і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3, 4), підстав недовіряти яким, попри доводи апелянта, апеляційний суд не вбачає.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що письмові пояснення свідків не можна визнати допустимим доказом його вини, оскільки суд мав допитати їх безпосередньо в ході судового розгляду, апеляційний суд вважає помилковими, оскільки ні судом першої інстанції ні апеляційним судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів достовірність вказаних пояснень. Думки ОСОБА_1 про зацікавленість свідків у вирішенні справи з тих підстав, що один із них є працівником лікарні, а інший її чоловіком, то їх слід розцінити виключно як припущення апелянта.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявляв жодного клопотання про допит свідків безпосередньо в ході судового розгляду.

Також, апеляційний суд вважає надуманими доводи апелянта про те, що в письмових поясненнях вказаних свідків мали бути вказані які ж саме ознаки наркотичного сп`яніння у нього ОСОБА_1 було виявлено, оскільки встановлення наявності чи відсутності таких ознак входить виключно до повноважень поліції.

Щодо інших тверджень ОСОБА_1 про те, що працівники поліції при проведенні його огляду мали забезпечити участь перших свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5,6), то їх апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки пояснення вказаних свідків виступають на підтвердження виключно того факту, що ОСОБА_1 , на місці зупинки транспортного засобу, погодився на огляд в закладі охорони здоров`я.

Також є безпідставними твердження апелянта про те, що працівниками поліції порушено порядок проведення його огляду через відсутності зі сторони поліції пропозиції пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою, оскільки проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відбувається виключно в закладі охорони здоров`я без пропозиції проходити такий огляд на місці зупинки авто.

Щодо відсутності направлення на медичний огляд, як на тому наголошував апелянт, то на наявність в його діях складу передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП правопорушення, дана обставина не впливає, а зі змісту медичного висновку вбачається, що на огляд ОСОБА_1 направлено інспектором поліції Денисенком В.В.

Щодо тверджень апелянта про те, що його не було ознайомлено з висновком № 107 від 11.01.2020 року, то зі змісту такого висновку вбачається, що з висновком ОСОБА_1 ознайомлено, однак від його підпису останній відмовився (а.с. 2). Вказана обставина не вказує на недійсність огляду, як на тому наголошував апелянт, більше того що такий огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з його відмовою.

Також, апеляційний суд не може погодитись з твердженнями апелянта щодо нечіткості сформульованої відносно нього суті правопорушення, оскільки такі твердження спростовуються змістом протоколу, зміст якого, як вбачається з матеріалів відео, ОСОБА_1 зачитувався та останній не заявляв будь-яких зауважень і не задавав питань щодо додаткового роз`яснення йому суті правопорушення.

Щодо примусової доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, то вказана обставина також спростовується матеріалами відео, з якого чітко вбачається непередбачувана поведінка ОСОБА_1 та те, що одягненню на нього кайданків передувала спроба ОСОБА_1 покинути місце зупинки транспортного засобу. При цьому, він добровільно, на пропозицію поліції погодився на проходження огляду в закладі охорони здоров`я та не заперечував проти його доставки до медичного закладу. На відео не встановлено будь-якої неправомірної поведінки працівників поліції, а апелянтом не надано апеляційному суду жодних відомостей про те, що він звертався до відповідного органу на дії працівників поліції і вони були визнані незаконними.

Також, апеляційний суд визнає надуманими твердження апелянта про те, що його не було відсторонено від подальшого керування транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_1 згідно якої він зобов`язується залишити транспортний засіб на місці його зупинки (а.с. 7).

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.