Справа № 305/1502/20
Номер провадження 3/305/564/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Садове Харцизького району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 ,, неодруженого, військовозобов`язаного, працюючого молодшим інспектором прикордонної служби 3 категорії снайпера 3 групи інспекторів прикордонної служби ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 », військова частина НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
01 жовтня 2020 року до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.09.2020 № ЗхРУ №008447 вбачається, що у період з 00 годин 00 хвилин 05.09.2020 по 09 годину 00 хвилин ОСОБА_1 виконував обов`язки у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 327 прикордонного знаку (територія Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області). У ході профілактичної бесіди із прикордонними нарядами встановлено та знайшло своє підтвердження наступні факти: солдат ОСОБА_1 самостійно змінив місце несення служби, а саме ніс службу на напрямку 335 прикордонного знаку. Проте додаткові завдання про зміну місця несення служби йому не надходили. Своїми діями, солдат ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі вимоги абзацу 13 підпункту 7 пункту 2 розділу 2 (під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані: … здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму), абзацу 6 підпункту11 пункту 2 (прикордонним нарядам забороняється: …залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби) або переміщуватись на іншу до зміни закінчення терміну несення служби…) Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1391/27836, тобто порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та пояснив, що отримавши наказ на охорону державного кордону він мав організувати службу у межах 325-327 прикордонних знаків. Висунувшись до визначеного місця несення служби з солдатом ОСОБА_2 організував службу у якості старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» здійснили скрите спостереження до 09 години, після чого висунулись до підрозділу через 321 прикордонний знак, забувши про те, що повинні були висуватись через 330 прикордонний знак. Внаслідок чого він порушив маршрут руху прикордонного наряду.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Суддя вважає за необхідне зазначити, що починаючи зі справ «Енгель та інші проти Нідерландів», «Озтюрк проти Німеччини» «Лутц проти Німеччини» ЄСПЛ тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо. У деяких справах проти України ЄСПЛ констатував порушення статей 6 і 7 Конвенції, а також ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції у справах про адміністративні правопорушення, як наприклад, у справах «Гурепка проти України», «Гурепка проти України (№ 2)», «Лучанінова проти України, «Вєренцов проти України» та інші. Таким чином, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ при розгляді справ про адміністративні правопорушення національні органи влади мають дотримуватися гарантій, притаманних кримінальному провадженню.

Тяжкість передбаченого санкцією частини 2 статті 172-18 КУпАП адміністративного стягнення в виді, в тому числі, позбавлення свободи на певний строк, свідчить про те, що при розгляді справи про зазначений вид адміністративного правопорушення слід дотримуватись гарантій, притаманних кримінальному провадженню, в тому числі права на захист від висунутого твердження про скоєння адміністративного правопорушення, яке сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол, та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ніс службу на напрямку 325 прикордонного знаку, хоча повинен був нести службу на напрямку 327 прикордонного знаку. Таким чином ОСОБА_1 порушив правила несення прикордонної служби в умовах особливого періоду.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги ч.2 ст.172-18 КУпАП, яка передбачає порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України в умовах особливого періоду.

Разом з тим, суду не надано жодних доказів, які б підтверджували існування особливого періоду в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Так, згідно пояснень ОСОБА_1 , після отримання наказу на охорону державного кордону, він спільно з солдатом ОСОБА_3 організував службу у межах 325-327 прикордонних знаків, де здійснювали приховане спостереження. Після чого, вони повинні були висунутись до підрозділу через 330 прикордонний знак, однак помилково висунулись через 321 прикордонний знак.
Наведені пояснення узгоджуються із копією витягу із книги прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » І категорії (тип В), згідно з яким особисті номери 158 ( ОСОБА_1 ) та 13 ( ОСОБА_3 ) несли службу на 327 прикордонному знаку у прикордонному наряді «прикордонний патруль».
Інших доказів вини ОСОБА_1 , крім цього пояснення, до матеріалів справи не долучено. Пояснення, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 надав у ході службового розслідування вказаних фактів, а не одразу після виявлення адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи не долучено, а його пояснення надані як у ході судового розгляду, так і у ході службового розслідування, з урахуванням вимог ст. 63 Конституції України, самі по собі не можуть бути підставою для визнання його винуватим.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

За таких умов суддя, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-18 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , також виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та викривальні пояснення особи, без підтвердження іншими доказами, не можуть бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту".

Враховуючи вище викладене, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б поза будь-яким розумним сумнівом свідчили про порушення ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби у особливий період, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Згідно з п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки, на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч 2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня винесення постанови.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк