Справа № 219/1590/20
Провадження № 3/219/706/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

захисника Овчиннікова Д.А.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тбілісі Грузії, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, солдата, номера обслуги 3 САБ 1САДн військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії А2167 № 45 від 22 лютого 2020 року вбачається, що 21 лютого 2020 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, поряд з населеним пунктом с. Роздолівка Бахмутського району Донецької області командиром 3 САб 1 САДн БрАГ в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 було виявлено факт виконання службових обов`язків в стані явного наркотичного сп`яніння солдатом ОСОБА_1 , після чого останнього доставлено на медичний огляд до міського наркологічного диспансеру м. Краматорська у м. Слов`янськ. Лікарем-наркологом було запропоновано солдату ОСОБА_1 пройти медичний огляд на встановлення перебування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, від чого він о 18 годині 35 хвилин відмовився в умовах особливого періоду, про що свідчить довідка № 98 від 21 лютого 2020 року «Міського наркологічного диспансеру м. Краматорська у м. Слов`янськ». Таким чином, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні просили провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

У судовому засіданні, яке відбулось 03 березня 2020 року, ОСОБА_1 суду пояснив, що винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не визнає з таких підстав. Так, 21 лютого 2020 року о 14 годині 30 хвилин його викликали до штабу, де пояснили, що він поїде на медичний огляд. Приблизно о 17 годині 30 хвилин, він, заступник командира 1САдн з МПЗ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поїхали на таксі до наркології, яка знаходиться у місті Слов`янську Донецької області, де лікар спитав у ОСОБА_3 щодо наявності направлення від медика військової частини на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такого направлення у заступника командира 1САдн з МПЗ військової частини НОМЕР_1 не було, з огляду на що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд. При цьому, за наявності даного направлення, оформленого належним чином, він би не відмовлявся від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також зазначив, що взагалі не вживає алкогольні напої та наркотичні речовини, а підставою для проведення даного огляду послугувало погане ставлення до нього з боку керівництва та те, що у одного з військовослужбовців частини начебто виявили переписку, з якої вбачалось, що ОСОБА_1 отримав наркотичні речовини, зовнішньо схожі на канабіс, від невідомих осіб.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка лікар-нарколог КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м. Слов`янськ ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_1 доставлено до диспансеру 21 лютого 2020 року о 18 годині 35 хвилин за направленням з військової частини з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про що у відповідному журналі здійснено запис за порядковим номером 98. Від проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що є перепоною для видачі відповідного висновку, оскільки він відмовився і від надання біологічних зразків, продуття алкотестеру та проходження проби Ромберга, не пояснюючи причину такої відмови. Також зазначив, що направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, заповнювалось у його присутності представником військової частини. При цьому, у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, немає значення, де саме повинно заповнюватись таке направлення на огляд.

Заступник командира батареї з морально-психічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що ОСОБА_1 є його підлеглим, за час проходження військової служби у них склались добрі стосунки. В день складання протоколу особисто свідок питав у ОСОБА_1 , чи вживав він цього дня канабіс, шляхом паління, на що той відповів, що палив лише цигарки, з огляду на що ОСОБА_3 запропонував відвезти ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, після чого вони втрьох поїхали до диспансеру на таксі. При цьому, свідок зазначив, що він лише супроводжував ОСОБА_1 до диспансеру, а під час проведення огляду присутнім не був.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка старшина 3 САБАТР 1САДн БРАГ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_1 є його прилеглим. Особисто свідок не був присутнім під час того, як ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, проте пояснити, чому додані до протоколу письмові пояснення, написані ним власноруч 21 лютого 2020 року, ідентичні написаним свідком ОСОБА_4 , у судовому засіданні не зміг. Також зауважив, що військовослужбовець ОСОБА_1 завжди поводиться досить дивно (часто посміхається без причини), але він вже до цього звик, а тому не може сказати, що в той день була якась незвична поведінка ОСОБА_1 , що могло слугувати підставою для медичного огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника та свідків, дослідивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статей 1, 3, 8, 9 Конституції України Україна є правовою державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ; участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів , вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Єдиним нормативним актом в Україні, який регулює порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735.

Ця теза підтверджена в роз`ясненні, викладеному в Листі Департаменту реформ та розвитку медичної допомоги МОЗ України від 21 червня 2013 року № 3.22-17/327/18254, де зазначено, що «відповідно до чинного законодавства України порядок огляду на стан сп`яніння регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 вересня 2009 року № 400/600 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року. Зазначений наказ Міністерства охорони здоров`я України скасований спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735 при прийнятті зазначеної вище Інструкції.

Таким чином, до правовідносин, що склались в даному провадженні про адміністративне правопорушення, можливо застосувати положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, оскільки інший нормативний акт, яким регулюється порядок виявлення наркотичного сп`яніння у громадян, які транспортними засобами не управляють, відсутній, а об`єктом дослідження в будь-якому з даних випадків є стан людини.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу І Інструкції).

Згідно п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу ІІ Інструкції).

Згідно п. 3 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п. 7 Розділу ІІІ Інструкції).

З аналізу зазначених положень вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, огляд на стан такого сп`яніння проводиться виключно лікарем закладу охорони здоров`я за направленням, форма якого наведена у додатку 1 до Інструкції. При цьому, перелік ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначається як у направленні, так і у протоколі про адміністративне правопорушення у випадку відмови особи від проходження огляду у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення серії А2167 № 45 від 22 лютого 2020 року перелік ознак наркотичного сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 , особою, якою складався протокол, не зазначений. Враховуючи викладене, а також те, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння з проведенням лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, не проводився, оскільки ОСОБА_1 від його проходження відмовився, протокол про адміністративне правопорушення слід вважати недопустимим доказом.

В матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що свідкам 21 лютого 2020 року стало відомо про те, що ОСОБА_1 отримав наркотичні речовини, зовнішньо сході на канабіс, від невідомих осіб, після чого в ході бесіди особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зізнався, що вживав канабіс, після чого ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 доставили ОСОБА_1 до міського наркологічного диспансеру м. Краматорськ у м. Слов`янськ, де останній відмовився від проходження огляду на встановлення перебування у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Разом з тим, приймаючи дану постанову, суд керуючись принципом безпосередності дослідження доказів, відхиляє дані письмові докази, оскільки обставини, зазначені у них, є за своїм викладом ідентичними один одному, та спростовуються поясненнями, наданими свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 безпосередньо у судовому засіданні.

При цьому, статтею 62 Конституції України закріплено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто, а докази, надані особою, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, в якості підтвердження вчинення правопорушення суд не приймає до уваги з наведених вище обставин.

Статтею 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких першим пунктом визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 172-20, п. 1ст. 247, п. 3 ч. 1ст. 284, ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко