Справа № 266/4848/20
Провадження№ 3/266/1915/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Д`яченко Д.О. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
за ст. 1732 ч. 1 КУпАП, -
11.09.2020 року о 10 год. 00 хвил., гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив відносно своєї співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство психічного характеру, а саме: висловлювався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 1732 ч. 1 КУпАП.
ОСОБА_1 винним себе визнав у скоєнні правопорушення, розкаявся, просив суд суворо не карати, про що вказав в письмовій заяві.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
За приписами ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб як мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) (п.12 ч.2ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Відповідно до ч.1 ст. 1732 КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, а його вина в здійсненні даного адміністративного правопорушення, доведена доданими до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №019791 від 11.09.2020 року, письмовою заявою ОСОБА_2 , рапортом, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення метою якого є саме виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення так само і запобігання вчиненню нею нових правопорушень, суддя враховує обставини вчиненого адміністративного правопорушення, його наслідки, а саме те, що конфлікт було вичерпано, особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, тому суддя вважає, за необхідне призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо застосування заходів, передбачених ст.39-1 КУпАП, то суд враховує, що це право суду, а не обов`язок суду, оскільки вказана норма передбачає, що уразі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, натепер стосунки між ним та потерпілим налагодилися й сталося примирення, суд вважає застосувати відносно нього лише адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП без застосування ст.39-1 КУпАП, без проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Керуючись ст. ст. 40-1, 1732 ч. 1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
Постанова може бути оскаржена до Донецького Апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Суддя: Д`яченко Д. О.