3/337/1142/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Наталія Анатоліївна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення АПР18 №629523, складеним 24.06.2020р. старшим дільничним офіцером поліції СП Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Альтерман К.В., 24.06.2020р. о 14.30год. біля будинку № 18 по вул.Героїв 93-ї бригади м.Запоріжжя ОСОБА_1 знаходився без захисної маски та документів, що посвідчують особу, чим порушив п.2 ст.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020р. та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

На підставі ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1,29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000р. карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» на усій території України з 12.03.2020р. по 22.05.2020р. було встановлено карантин та введено певні обмеження, заборони тощо.

Постановою КМУ №392 від 20.05.2020р.«Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», яка набрала чинності 21.05.2020р., на території України встановлено карантин з 22.05.2020р. до 31.07.2020р.

Відповідно до пп.1,2 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020р. (в редакції, чинній станом на 24.06.2020р.) на період дії карантину заборон ено перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Суд встановив, що в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором поліції не в повній мірі зазначено відповідні пункти постанови КМУ№392 від 20.05.2020р., якими встановлено правила щодо карантину людей, в порушенні яких звинувачується ОСОБА_1 , а також неповно викладена суть адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 перебував біля будинку №18 по вул. Героїв 93-ї бригади в м.Запоріжжі, без захисної маски та без документів, що посвідчує особу, чим порушив п.2 ст.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020р.

Однак пп.2 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020р. встановлює лише заборону перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Якою нормою відповідного нормативно-правового акту встановлена заборона перебування без захисної маски, в порушенні якої звинувачується ОСОБА_1 , в протоколі не зазначено.

Крім того, як вже зазначалось, пп.1 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020р. передбачає заборону перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Діючий КУпАП не надає визначення «громадських будинків та споруд», «громадського транспорту».

Згідно ДБН В.2.2-9:2018 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» громадські будинки і споруди це загальна назва будинків та приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

В той же час, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він перебував біля будинку №18 по вул.Героїв 93-ї бригади в м.Запоріжжі без захисної маски.

Про те, що зазначена адреса віднесена до громадського будинку та споруди та, що ОСОБА_1 перебував в такому місці, а не біля нього, та без вдягненого засобу індивідуального захисту (респіратора чи маски) в протоколі не зазначено.

В даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення як один із засобів доказування складений інспектором поліції з порушенням вимог ст.256 КУпАП, тому не може вважатись допустимим доказом у цій справі.

Інших належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення та його винуватості в ньому до протоколу не додано.

Виходячи з вимог ст.7,245,252,280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на його користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.7,8,9,44-3,245,247,268,280,283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

05.10.2020