Номер провадження: 33/813/853/20
Номер справи місцевого суду: 523/3923/20
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді Драгомерецького М.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

за участю: адвоката ОСОБА_1 Лисогора В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУаАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що він, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №323573 від 05.03.2020р., о 14:33 годині, керував транспортним засобом «Nissan Micra», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №99б/15 по вул. Семена Палія в м. Одесі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння та вживав алкогольний напій «Шейк» після дорожньо-транспортної пригоди та до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Вважаючи дану постанову незаконною, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із порушенням його права на захист.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року, мотивуючи тим, що про дату та час розгляду справи належним чином не сповіщався, тому участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймав, копію постанови ним отримано не було, а тому він не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до вимог закону.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та пояснення адвоката ОСОБА_1 Лисогора В.В. у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд справи було призначено на 12 травня 2020 року, однак судову повістку ОСОБА_1 надіслано не було.

Однак, 12 травня 202 року ОСОБА_1 надіслав електронною поштою до суду заяву про відкладення розгляду справи до закінчення карантину, обґрунтовуючи поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також тим, що на той час знаходився у м. Миколаєві, де здійснював догляд за своєю хворою матір`ю та, зважаючи на заборону регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів у приміському, міжміському внутрішньо обласному і міжобласному сполучені, не має можливості прибути у судове засідання.

Суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання та відклав розгляд справи на 28 травня 2020 року, про розгляд справи ОСОБА_1 було сповіщено телефонограмою.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до судового засідання без поважної причини не з`явився, не подав до суду заяви про відкладення судового засідання.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист та доступ до суду.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст. 268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Кабінет Міністрів України своєю постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установив з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

За наявності відповідного клопотання від учасників судового розгляду про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошенням карантинних заходів, суд першої інстанції повинен визнати таке клопотання обґрунтованим і не може без згоди вказаних учасників судового засідання розглянути справу до завершення карантину.

Таким чином, суд першої інстанції, визнавши, що запровадження карантину в країні є поважною причиною для неявки в судове засідання і є правовою підставою для відкладення розгляду справи, повинен був прийти до висновку, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника в судове засідання в період з 12 березня 2020 року та на час установлення карантину на всій території України є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Розгляд справи судом в період дії карантину за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від якого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до завершення або послаблення карантинних заходів, грубо порушує право на захист і свідчить про незаконність судового рішення.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що виведення у законодавстві з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень та визнання їх національним законодавцем адміністративними проступками, не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. (Рішення у справі «Стрижак та інші проти України»)

Таким чином, суд першої інстанції порушив конституційне право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у судовому розгляді, не забезпечив у можливості надати докази та навести доводи, через що порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанову суду необхідно скасувати та прийняти по справі нову постанову, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції було допущено істотне порушення вимог закону щодо забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у розгляді справи, чим було порушено її право на захист.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та досліджені під час апеляційного розгляду справи.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 було виявлено 05 березня 2020 року, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №323573.

Тобто, саме з 05 березня 2020 розпочався перебіг трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП, який на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції вже закінчився.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП

У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 28 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 4 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький