БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/629/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. м. Борзна

05 жовтня 2020 року суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Галайбино Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: 2011, 2014 та 2018 року народження, працюючого у Бахмацькому РЕМ електромонтером-водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.124; 122-4; ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 003432 від 01.08.2020 року, ОСОБА_1 01.08.2020 року приблизно о 01.30 год. по вул. Польова в с. Галайбине Борзнянського району Чернігівської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, стан дорожнього покриття, безпечної швидкості руху, в результаті чого здійснив наїзд на ворота огорожі, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 003433 від 01.08.2020 року, ОСОБА_1 01.08.2020 року приблизно о 01.30 год. по вул. Польова в с. Галайбине Борзнянського району Чернігівської області, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП та місце події залишив, а саме, не вжив заходів щодо не переміщення транспортного засобу та не повідомив про пригоду, чим порушив п. 2.10 ПДР України, тобто вчинив правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 003434 від 01.08.2020 року, ОСОБА_1 01.08.2020 року приблизно о 06.50 год. по вул. Польова в с. Галайбине Борзнянського району Чернігівської області, за місцем свого проживання, вживав алкоголь (пиво) після ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.10 (є) ПДР України, тобто вчинив правопорушення.

Оскільки дії водія ОСОБА_1 носять ознаки правопорушень, передбачених ст.ст.124; 122-4; ч. 4 ст. 130 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав у повному обсязі та пояснив, що 31 липня 2020 року приблизно о 18.30 год. він був за місцем свого проживання. Його жінка, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, пішла до батьків, хоча він її відмовляв. Він залишився вдома зі старшою дочкою, а жінка з двома меншими пішла до батьків. Приблизно о 21.00 год. він намагався телефонувати дружині, оскільки було вже пізно та він хотів, аби вона повернулася з дітьми додому, однак жінка була у подруги, та він чув, що остання перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. Враховуючи таку ситуацію, він поїхав до неї, щоб забрати дітей, а коли приїхав, то побачив, що жінка зовсім неадекватна, а маленькі діти бігали по вулиці самі. Все це бачила старша дочка. Дітей вони забрали та поїхали додому, а жінка залишилася, оскільки не хотіли йти. Приблизно о 22.00 год. він знову телефонував жінці, аби та прийшла додому, оскільки діти не могли заснути без матері, бо її кликали, а корови кричали, бо були недоєні. Враховуючи таку ситуацію, він запросив сусідку та свою матір, щоб вони допомогли. Мати залишилися з дітьми, а він із сусідкою поїхав по дружину. Коли вони їхали, то побачили, як просто на дорозі лежить його дружина із спущеними штанами та спить. Це було приблизно за 150 метрів від будинку її батьків. Враховуючи, що у нього конфлікт із батьками дружини, та він вважає, що вони є необ`єктивними до нього, він вирішив їм показати їх дочку, а саме, в якому вона стані. Причому, він все зняв на відео на телефон та зробив декілька фото, однак у подальшому дружина все видалила. Він посадив дружину до авто та повіз до її батьків, однак коли він під`їхав до воріт її батьків, то несподівано вибіг її батько та одразу почав бити автомобіль залізним прутом, при цьому розбив скло. Він намагався захистити автомобіль, виставив руку, але батько продовжив бити й по руці. Все це відбувалося у присутності сусідки. Враховуючи, що ситуація була непередбачувана, він розвернувся та поїхав додому, де на нервах випив пива. Категорично заперечує ДТП, наполягає, що у паркан не в`їжджав, автомобіль є цілим та не містить на собі слідів, які б були притаманні ДТП. Лише пошкодження він залізного дроту, яким по автомобілю бив батько дружини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 01.08.2020 року дійсно була поліція та він бачив, як додому до ОСОБА_1 приїжджав наряд, який оформлював протоколи. Він бачив, що автомобіль ОСОБА_1 дійсно був побитий, але за яких обставин це відбулося, він не знає. В автомобілі було розбите лише скло, інших пошкоджень не було. Причому, звертає увагу суду, що вказані пошкодження, на його думку, були притаманні скоріше від ударів якоюсь палкою, монтировкою. Будь-яких інших пошкоджень автомобіль не мав. Бампери були цілі з обох сторін. Сам ОСОБА_1 був адекватний та тверезий, діти були біля нього. Загалом, може його охарактеризувати як нормальну людину. Що стосується ДТП за участю ОСОБА_1 , то він про це чув лише він співробітників поліції, сам ОСОБА_1 йому про ДТП не говорив. Чому його пояснення у справі містять інформацію, що про ДТП говорив сам ОСОБА_1 , він не знає. Можливо, його не так зрозуміли працівники поліції, які самі постійно казали, що було ДТП, однак, як було насправді, він не знає, а ОСОБА_1 про ДТП особисто йому заперечував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 01.08.2020 року її покликав останній та попросив про допомогу, оскільки йому треба було забрати дружину. Вони сіли у машину ОСОБА_1 та поїхали. По дорозі зустріли жінку, яка була у стані дуже сильного алкогольного сп`яніння. Вони її забрали та повезли до її батьків, однак з воріт вибіг її батько та почав бити машину. Бив по вікну, ОСОБА_1 намагався захистити автомобіль, виставляв руку, однак батько бив по руці. Вона перебувала безпосередньо у автомобілі. Вони злякалися та поїхали додому. ДТП заперечує, зазначає, що у паркан ОСОБА_1 автомобілем не в`їжджав. Чому її пояснення у справі інші, а саме, зазначено, ОСОБА_1 вчинив ДТП та в`їхав у паркан, пояснити не змогла. Вважає, що поліція сама таке зазначила, але це не відповідає дійсності. Можливо вона на нервах підписала, що їй дали, та вона це не помітила, тим більше, вона поспішала доїти корів. Зазначила, що автомобіль ОСОБА_1 був цілий, за винятком скла, яке розбив батько його дружини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 01.08.2020 року його вранці розбудила його дружина та сказала, що ОСОБА_1 розламав їм ворота. Він одразу одягся та вискочив на вулицю, оскільки хотів його побити. Коли він вибіг, то побачив ОСОБА_1 , який намагався його збити, причому хотів наїхати на нього 4 рази, але він тікав. Коли він вийшов з дому, то побачив, що ворота дійсно були побиті, але як саме це було зроблено та хто це зробив, він особисто не бачив. Надав суду фото пошкоджених воріт. З приводу пригоди особисто до поліції не звертався.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, а також пояснень свідків, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд, беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі, вважає за необхідне вказати на таке.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не є дійсною, у розрізі такого.

У справі про адміністративне правопорушення наявна схема ДТП, однак дана схема у повному обсязі не відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року.

Так, як убачається з вказаної схеми, вона не містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми не зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження. Й хоча у схемі ДТП зазначено, що автомобіль відсутній, це не позбавляє уповноважено особу, яка складає таку схему, максимально чітко та повно відтворити усі обставини, які можуть у подальшому, при розгляді справи, допомогти встановити повноту та істину у справі.

Таким чином, з вказаної схеми, яка складена працівником поліції, взагалі не зрозуміло, чи була ДТП взагалі.

Крім того, згідно зі ст. 124 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Таким чином, об`єктивна сторона складу порушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, включає три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення ушкоджень), причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Однак, матеріали адміністративної справи взагалі не містять даних про настання суспільно небезпечних наслідків (спричинення ушкоджень) внаслідок дій ОСОБА_1 .

Так, лише у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив наїзд на паркан, в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження, однак не зазначено, які саме. Схема ДТП взагалі не містить даних про автомобіль та його ушкодження, як і матеріали справи вцілому.

Причому, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 (безпосередьно знаходилася в автомобілі) та ОСОБА_2 заперечили ДТП, а свідок ОСОБА_4 не бачив, як саме та ким були зламані ворота.

Також суддя відмічає, що, у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення має бути указано суть такого порушення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в протоколі таких складників: фактичних обставин правопорушення й правової кваліфікації (в теорії процесу використовується назва «формула обвинувачення»).

При цьому, під формулюванням викладу фактичних обставин розуміється короткий виклад тексту диспозиції правової норми, порушення якої інкримінується особі, його фабула, що виступає фактичною моделлю щодо вчиненого, а юридичне формулювання (формула та формулювання порушення) - це правова модель, що полягає у вказівці на правові норми, порушення яких інкримінується особі.

Разом з тим, у цій справі описане у протоколі діяння не кореспондується з порушенням указаних у ньому норм.

При такому формулюванні викладу фактичних обставин говорити про порушення водієм вимог ПДР підстав немає, оскільки фактична та правова моделі описаного прямо не кореспондуються між собою. Уточнювати, редагувати протокол з цього питання суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою ПДР, здобуто не було та суду не надано.

Сам обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто, бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Однак, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на наведене вище.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Підстав для направлення справи на дооформлення суд не убачає з огляду на норми ст. 284 КУпАП.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки його вину УПП не доведено належним чином, а не обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Враховуючи, що у діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, не знаходять свого підтвердження й ст. 122-4; ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані склади є похідними від ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Окремо суд звертає увагу, що до Борзнянського районного суду Чернігівської області з УПП були направлені лише копії матеріалів, які не завірені належним чином, як те передбачено вимогами Національного стандарту «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003, згідно яких завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», завіреним печаткою, дати засвідчення копії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.124; 122-4; ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.