ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/708/20 Номер провадження 33/814/653/20Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника адвоката Ігнатенка І.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 02.06.2020 року, о 10.11 год., по вул.Петровського в с.Вільна Терешківка Кременчуцького району Полтавської області, керував автомобілем „ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння присутні не були, що ставить під сумнів надані ними пояснення. При цьому, підпис свідка ОСОБА_3 у протоколі про адміністративне правопорушення є сфальсифікованим.

Крім того, суддя залишив поза увагою клопотання про виклик в судове засідання свідків та витребування відеозапису події з технічних засобів фіксації.

При цьому зазначив, що про місце, дату та час розгляду справи ні ОСОБА_1 , ні його захисник Ігнатенко І.М. належним чином повідомлені не були, а справу розглянуто суддею за їх відсутності, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Вислухавши захисника Ігнатенка І.М. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Висновок судді ґрунтується на об`єктивних даних, що маються у справі та були досліджені в судовому засіданні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Допитаний під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не оспорює, однак зазначає, що транспортним засобом він не керував.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми на місці події. Будучи допитані в судовому засіданні апеляційного суду, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили автентичність своїх підписів, поставлених ними на поясненнях, які вони надали поліцейським на місці події. При цьому детально зазначили обставини правопорушення, присутніх осіб та вказали, що були присутніми при вирішенні питання щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. Тобто, були обізнаними про відмову останнього від проходження вказаного огляду.

Відповідно п.8 Порядку направлення водіїв у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Ні апелянтами, ні свідками не заперечувався той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності двох свідків.

З надісланого на запит апеляційного суду відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у водія транспортного засобу „ВАЗ 21099 ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом та порушення ПДР України не заперечував.

Більше того, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху під час керування транспортним засобом, і вказане рішення працівників поліції не оскаржував.

Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки ці докази є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, узгоджуються між собою і нічим не спростовані.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав, передбачених ст.268 КпАП України, є непереконливими. Своїми правами у відповідності до вимог ст.ст. 268, 271 КпАП України ОСОБА_1 скористався під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, де був присутній він сам та запрошений ним захисник Ігнатенко І.М.

Тому посилання апелянта щодо недоведеності його вини, а також допущення порушень в ході складання протоколу та під час розгляду справи у місцевому суді є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська