Провадження № 3/760/8602/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Макуха А.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП ГУ НП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.44-3 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.08.2020 серії АА № 177798, ОСОБА_1 01.08.2020 близько 10.45 год., за адресою: м. Київ, б-р. Вацлава Гавела, 29, перебував у приміщенні магазину «Фора» без засобів захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушив п. 10.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи письмове клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки 01.08.2020 близько 20.40 год. намагаючись здійснити покупку товарів у магазині «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, б-р. В.Гавела, 29, працівниками магазину йому було зроблено зауваження у зв`язку з відсутністю маски та відмовлено у продажу товарів, після відмови в обслуговуванні намагаючись залишити приміщення магазину він був затриманий охоронцем магазину «Фора», що викликав службу охорони «Шериф», які погрожували йому, обмежували його права та не дали можливості вийти з приміщення, пояснивши, що вже зафіксували порушення, не надавши можливості виправити ситуацію, крім того, викликали працівників поліції, що склали протокол про адміністративне правопорушення, вважає, що утримуючи його у приміщенні магазину, співробітники компанії «Шериф» порушили його права, що правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП не вчиняв, а отже справу просить закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно положень ст.44-3 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.1 ст.256 КУПАП України особа, яка складає протокол зобов`язана внести до протоколу серед іншого суть адміністративного правопорушення.

Суть порушення (об`єкт, суб`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона), тобто хто вчинив, які саме вчинено дії, їх кваліфікуючі ознаки, наявність умислу.

Обов`язок внести ці відомості посадовою особою корелюється із правом особи знати в чому її звинувачують як складовою частиною конституційного права особи, яка притягається до відповідальності на захист та юридичну допомогу.

Виходячи з основних принципів судочинства в Україні, в саме принципів змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведеності перед судом їх переконливості, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою ЄСПЛ поширює стандарти, установлені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення зокрема, це справи "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04)заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08). Ці стандарти полягають у тому, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, не зазначено, які саме норми Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" порушила особа, щодо якої розглядається питання про притягнення до відповідальності, та в чому конкретно полягають ці порушення, в той час як вказане є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченої ст.44-3 КУпАП, яка є бланкетною і вимагає аналізу конкретної порушеної норми закону. Подібне прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому в рішеннях ЄСПЛ, згідно з яким закон повинен бути доступним і передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати можливість особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку. Крім того, особою уповноваженою на складання протоколу, не додано достатніх доказів на підтвердження вчинення особою адміністративного правопорушення. Зазначені обставини свідчать про відсутність доведеності складу адміністративного правопорушення, а також з огляду на приписи ст.62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому, з урахуванням зазначеного, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Крім цього, виходячи з диспозиції ст.44-3 КУпАП, дане правопорушення передбачає умисну форму вини, а наданими доказами по справі не доведено, що ОСОБА_1 на час події правопорушення, знаходячись без маски в приміщенні магазину, діяв саме умисно, тобто маючи реальну можливість застосувати засоби індивідуального захисту, цього не зробив, так як намагався залишити магазин, однак був затриманий охороною магазину, які в подальшому його утримували та викликали працівників поліції.

До протоколу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, не додано належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність події і складу адміністративного правопорушення, за які особу притягнуто до відповідальності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутностіподії іскладу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04)заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23рп/2010, керуючись ст. 9, ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 256, ст. 284 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : А.А. Макуха