ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/129/20 Головуючий в 1-й інстанції Клименко Л.В.
Єдиний унікальний №331/5510/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 16 грудня 2019 року, о 23 годині 08 хвилин, водій ОСОБА_1 , в районі буд. № 10-А по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, керував автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, складено висновок № 6006, результат - позитивний, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення транспортного засобу без порушень правил дорожнього руху, про повторність попереджений.

Крім того, 16 грудня 2019 року, о 22 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_1 , в районі буд. № 10-А по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, чим порушив п.п.12.1, 2.3.6 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що 16.12.2019 року о 23 годині 18 хвилин працівниками поліції було складено Протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, 17.12.2019 року о 01 годині 45 хвилин було прийнято рішення поліцейських про направлення на медичний огляд водія, 17.12.2019 року о 02 годині 00 хвилин було складено Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Разом з цим, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Таким чином, докази що знаходяться в матеріалах справи, а саме протокол, направлення, висновок одержані незаконним шляхом, а отже такі докази не можуть бути використані та покладені в основу обвинувачення.

Як свідчать матеріали справи при події були присутні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але до протоколу про адміністративне правопорушення не внесено даних про свідків, не відібрано письмових пояснень щодо наявності ознак наркотичного сп`яніння під час керуванням транспортним засобом водієм, не долучено письмових пояснень свідків, та протокол не підписано свідками які були присутні на місці події.

Також зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння взагалі не доведена жодним доказом в суді першої інстанції, відсутній відеозапис керування водія з ознаками наркотичного сп`яніння, відсутні свідки які б могли засвідчити цей факт, відсутні висновки лікаря проведені з дотриманням вимог порядку на протязі не більше двох годин, відсутні свідчення водія, що він перебував під час керування в стані наркотичного сп`яніння, та будь-які інші докази, що могли б бути переконливими та достатніми для повного та обґрунтованого рішення суду, а отже в цій справі відсутній склад правопорушення.

Звертає увагу, що йому порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України, тобто - норми права, яка стосується швидкості руху. Але до суду не надано доказів яка саме швидкість руху транспортного засобу під його керуванням була під час наїзду на електроопору, яка швидкість повинна бути безпечною при тих обставинах, про те що водій вибрав небезпечну швидкість руху та не доведено причинно-наслідкового зв`язку між швидкістю руху транспортного засобу та наїздом на електроопору. Також йому інкримінується порушення п.2.3.6 ПДР, але до суду не надано доказів невиконання обов`язків водія, а саме не надано доказів що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і відволікався від керування цим засобом у дорозі. Таким чином, не доведено суб`єктивну сторону правопорушення. До суду не надано доказів розміру матеріальних збитків та не надано доказів того, що пошкодження майна є збитком для його власника. Таким чином не доведено факт настання дорожньо-транспортної пригоди. При цьому враховуючи правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові по справі № 560/751/17 від 27.06.2019, пояснення свідків не є належними доказами підтвердження адмінправопорушення, якщо їх не допитували в суді. Натомість свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 допитані не були.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав частково та пояснив, що дійсно 16.12.2019 року він їхав по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі, не впорався з керуванням автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на електроопору. З місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав, проте згодом прийняв рішення повернувся на місце ДТП, куди вже приїхали патрульні поліцейські, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, з яким він погоджується. Під час складання зазначеного протоколу працівники патрульної поліції запідозрили, що він нібито перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропонували провести огляд на місці за допомогою спеціального технічного приладу Драгер. За результатами такого огляду він був тверезий, тоді патрульні запідозрили наркотичне сп`яніння та запропонували йому проїхати в медичний заклад для проведення огляду лікарем-наркологом, на що останній погодився. В лікарні йому з-під стола дістали незапакований стаканчик для здачі сечі, провели два тести, один з яких виявив наявність в організмі опіатів, другий тест - на метадон був негативний. Також зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди наркотичні речовини не вживав та в стані наркотичного сп`яніння не перебував, проте вживав наркотичні засоби до медичного огляду, тому провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №078236 від 17 грудня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.2); направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 грудня 2019 року та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «ЗОКНД» ЗОР №6006 від 17 грудня 2019 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння (опіати) (а.с.3-4).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №078235 від 16 грудня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.12); схемі місця ДТП від 16 грудня 2019 року та фототаблиці до неї (а.с.13, 18), в яких відображене місце розташування транспортного засобу після ДТП, його пошкодження унаслідок ДТП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.14-15).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, він їхав по вулиці Запорізькій в місті Запоріжжі, не впорався з керуванням автомобіля, оскільки дорога була мокрою, в результаті чого скоїв наїзд на електроопору. Спочатку навіть не зрозумів, що скоїв ДТП. Думав, що пошкодив колесо наїхавши на бордюр, однак потім зрозумів, що пошкодив і бампер.

В письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначив, що 16 грудня 2019 року о 23.00 годині під час прогулки по вул. Запорізькій у м. Запоріжжі почула звук автомобіля, який рухався з вул. Набережна Магістраль вбік вул. Шкільна, через деякий час розвернувся та почав рухатись по вул. Запорізька вбік пр. Соборного. Напроти будинку 10а скоїв наїзд на електроопору, після чого продовжив рух. Внаслідок наїзду автомобіль отримав механічні пошкодження. Після ДТП водій намагався зникнути з місця пригоди, заїхавши на автостоянку, де і був зупинений працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення.

Перевіривши пояснення водія ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сукупності з іншими матеріалами справи, вважаю, що обставини зазначені водієм та свідками, у тому числі місце зіткнення транспортного засобу з електроопором, пошкодження автомобіля, об`єктивно підтверджуються схемою місця ДТП та фототаблицею до неї.

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний лікар-нарколог ОСОБА_4 , який пояснив суду, що 17.12.2019 року ним проводився медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , який був доставлений патрульними поліцейськими. В присутності працівника патрульної поліції ним був проведений зовнішній огляд ОСОБА_1 , за яким встановлено наступні ознаки сп`яніння: млява та загальмована поведінка, змазаність мови, бліде обличчя, звужені зіниці очей, млява реакція на світло, загальмовані рухи та нестійка хода. Для відібрання біологічного матеріалу з метою встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 був наданий на вибір одноразовий пластиковий стаканчик та направлено до туалетної кімнати у супроводі поліцейського, який знаходився позаду особи, стосовно якої здійснювався огляд з метою неможливості заміни ним біологічного матеріалу. В присутності ОСОБА_1 лікарем-фельдшером було здійснено лабораторне дослідження шляхом проведення тестів за допомогою тестів-смужок, які були відкриті в присутності останнього. За результатами дослідження у водія ОСОБА_1 було виявлене наркотичне сп`яніння, про що було складено відповідний висновок.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 2.3б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тобто, при керуванні транспортним засобом водій зобов`язаний бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, що не було враховано ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом. А посилання апелянта на те, що не була встановлена швидкість автомобіля не спростовують висновків суду про його винуватість у вчиненні ДТП.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протоколи про адміністративне правопорушення серії БД №078236 від 17 грудня 2019 року та БД №078235 від 16 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містять всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеними протоколами ОСОБА_1 був ознайомлений, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протоколи не можуть бути визнані належними доказами у розумінні ст.251 КУпАП, спростовуються наданими матеріалами. В протоколах докладно викладена суть адміністративних правопорушень, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколах відсутні. А відсутність даних про свідків у протоколі, складеному за ч.1 ст.130 КУпАП свідчить про те, що він був складений вже після проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Більш того, зазначеною вище Інструкцією не передбачено обов`язкової присутності свідків при проходженні огляду у закладі охорони здоров`я, натомість огляд проводиться у присутності працівника поліції, який був присутній під час огляду. А деякі розбіжності у часі, як на це вказує апелянт, не можуть свідчити на порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколів вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколів від ОСОБА_1 під час їх складання не надходило, він власноруч розписався в протоколах. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду у закладі охорони здоров`я. Огляд проводився у присутності працівника поліції, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом вказаних подій.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, оскільки був проведений після спливу двох годин з моменту виявлення відповідних підстав для його проведення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Разом з цим, відповідно до п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі скоєння ДТП проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Тобто, працівники поліції, прибувши на місце пригоди, встановили підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП. Після складання протоколу запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки такий огляд є обов`язковим. Під час проведення огляду лікарем-наркологом було встановлено наступні ознаки сп`яніння: млява та загальмована поведінка, змазаність мови, бліде обличчя, звужені зіниці очей, млява реакція на світло, загальмовані рухи та нестійка хода, та лише після огляду прийнято рішення на відібрання біологічного матеріалу з метою встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 . За результатами дослідження у водія ОСОБА_1 було виявлене наркотичне сп`яніння, про що було складено відповідний висновок.

Таким чином, підстави для відібрання біологічного матеріалу виникли з моменту огляду ОСОБА_1 лікарем-наркологом та встановлення ознак наркотичного сп`яніння. Згідно наданих матеріалів, а саме акту огляду, огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я був проведений 17.12.2019 року о 01.45 годині, а висновок щодо результатів огляду було складено о 01.50 годині.

Враховуючи викладене, огляд ОСОБА_1 був проведений в межах двохгодинного строку, встановленого для його проведення, з моменту виявлення підстав для його проведення, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що огляд вважається недійсним, є безпідставними.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що судом не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість їх письмові пояснення є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень цих свідків.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , жодним чином правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 331/5510/19