Справа № 316/3012/20
Провадження № 3/316/650/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №627130 складеного 16.09.2020 р. (далі Протокол про адміністративне правопорушення), 22.08.2020 р. о 03:00 годині ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, в ході якої висловлювався у бік дружини нецензурною лайкою, порвав речі, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, заперечував обставини викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, а саме: Протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 №627130 складений 16.09.2020 р. (а.с.1); Рапорти ст.інспектора-чергового Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області (а.с.2, 5, 7); Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, або таке, що готується ОСОБА_2 та її письмові пояснення (а.с.3, 4); Рапорт поліцейського СРП №4 Енергогдарського ВП від 16.09.2020 р. (а.с.6); Письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.8), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП, порушення якої ставиться у вину ОСОБА_1 передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачено накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд, розглядаючи справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

У своєму рішенні «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08.06.1976 р. ЄСПЛ були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків», за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. У будь-якому випадку правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за правилами кримінального правопорушення за яке призначене покарання (стягнення) за яким особа позбавляється волі. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справах: «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1978 р., «Гурепка проти України» від 06.09.2005 р., «Швидка проти України» від 30.10.2011 р., «Карелін проти Російської Федерації» від 20.09.2016 р.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП дає підстави стверджувати на те, що це правопорушення відповідає критерію «кола адресатів» та критерію «мети та тяжкості наслідків».

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при наданні оцінки обставинам викладеним у Протоколі про адміністративне правопорушення та доведення їх доказам, суд вважає необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

Забезпечення доведеності вини є складовою частиною однієї із засад як судочинства в Україні, що визначено п.2 ч.1 ст.129 Конституції України, у тому числі і кримінального провадження (п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачені я.1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до диспозиції зазначеної статті, проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Під психологічним насильством в сім`ї статтею1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як встановлено, Протокол про адміністративне правопорушення не містить зазначення настання конкретних наслідків вчинення адміністративного правопорушення, хоча, за змістом диспозиції ч.1 ст.1732 КУпАП, встановлення і відображення у протоколі про адміністративне правопорушення наслідків, які утворюють об`єктивну сторону змісту правопорушення, є обов`язковим.

Відповідно до вимог ст.213, 221 КУпАП, суд лише розглядає справу про адміністративне правопорушення, яка відноситься до його компетенції та не має права вносити будь-які доповнення до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

В постанові ВС/КАС по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 р. зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» від 15.05.2008 р., правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях по справах: «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р. ЄСПЛ зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v.Turkey, п.282), ЄСПЛ зазначив, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Разом з тим, судом не встановлено достатніх та узгоджених між собою доказів, які б «поза розумним сумнівом» доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, враховуючи також, і відсутність у Протоколі про адміністративне правопорушення такої обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення як настання наслідків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 9, 247, 251, 255, 256, 266, 283, 284, 287-289, 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №316/2012/20 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. М. Бульба