ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 Справа №607/14770/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

жительки АДРЕСА_1

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 713007 від 08.06.2020 року, ОСОБА_1 , 08.06.2020 року близько 20 год. 20 хв., перебуваючи по місцю свого проживання АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , яке полягало у висловлюванні в його сторону нецензурною лайкою, чим пригнічувала його честь, гідність та могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що ніякого насильства в сім`ї вона не вчиняла.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту помічника чергового Тернопільського районного ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області Чорби О.С. в матеріалах справи відсутні інші документи, немає жодних пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого.

Протокол про адміністративне правопорушення АПР18 № 713007 від 08.06.2020 року не може слугувати беззаперечним доказом, який виключає «розумний» сумнів. Також слід зазначити, що рапорт працівника поліції сам по собі є лише описанням адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи наявні матеріали справи, суд приходить до переконання, що в них відсутні належні та достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження по адміністративній справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 173-2, 247, 256, 266, 278, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяК. М. Грицай