Справа № 304/1162/20 Провадження № 3/304/454/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, водія Ужгородського АТП,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

20 серпня 2020 року близько 15.40 год на автомобільній дорозі Т0712 км 11 ОСОБА_1 здійснював пасажирські перевезення за маршрутом «Ужгород-Т.Бистра» в Перечинському районі, де рівень епідемічної небезпеки «помаранчевий», у кількості більше як 50 відсотків кількості місць для сидіння, а саме технічною характеристикою передбачено 19 місць для сидіння в салоні службового транспортного засобу «Volkswagen LT 35», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , знаходилося 13 пасажирів, чим порушив п. п. 10 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2712 від 12 серпня 2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив наведені у протоколі обставини, при цьому свою вину у вчиненому визнав повністю. Зазначив, що на автобусній зупинці троє жінок похилого віку звернулися до нього з проханням доїхати лише в сусіднє село, оскільки вже годину чекають на пасажирський автобус. Крім цього, щиро розкаявся та просив суворо його не карати.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина також стверджується й іншими дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 116519 від 20 серпня 2020 року, фотокопіями, копією дорожнього листа автобуса № УАТ00008746 від 20 серпня 2020 року та відеоматеріалами відносно ОСОБА_1 , які не викликають у судді сумніви та узгоджуються між собою.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 10 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року із змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2712 від 12 серпня 2020 року (редакція діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення) на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "помаранчевий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для "зеленого" та "жовтого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється, зокрема, перевезення пасажирів автомобільним (крім таксі) та міським електричним транспортом у міському, приміському, міжміському, міжрайонному сполученні у кількості більш як 50 відсотків кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначених в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, за умови розсадки пасажирів з вільним місцем поруч, спереду, позаду.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 44-3 КУпАП як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла до висновку, що ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП слід звільнити від адміністративної відповідальності з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Справедливим є таке стягнення, яке співмірне поведінці правопорушника. Це означає не тільки те, що передбачена законом поведінка, яка являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, та її правові наслідки у виді адміністративного стягнення відповідатимуть один одному, а й те, що в даному випадку повинно бути справедливе співвідношення із тяжкістю наслідків та підставами, які покладені в основу адміністративної відповідальності.

Закріплення в законі можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності є вираженням конституційних принципів верховенства права, додержання гуманізму, справедливості й законності, що можливо і необхідно реалізувати в даній конкретній ситуації.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особу порушника (щире розкаяння, вчинення правопорушення вперше), ступінь його вини та майновий стан, суддя вважає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, з урахуванням викладених обставин, хоча формально і містить ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, однак у зв`язку із своєю малозначністю не являє собою суспільної небезпеки на час його вчинення, а також будь-які негативні наслідки не наступили, тому суддя дійшла до висновку, що на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Керуючись статтями 22, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого.

Оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.