справа № 631/385/20
провадження № 3/631/178/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 352512, складеного 10 травня 2020 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гречішніковим Д. О. вбачається, що 10 травня 2020 року о 16 години 20 хвилин по вулиці Жовтнева, будинок № 132 а, села Павлівка, Нововодолазького району, Харківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність Литва, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager Аlcotest» у присутності двох свідків. Результат огляду - 1,63 проміле.

У діях ОСОБА_1 констатовано порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав, пояснив суду, що 10 травня 2020 року він з товаришем ОСОБА_2 відпочивали у місті Харкові. Потім зателефонувати своєму другу ОСОБА_3 , якого попросили відвести їх додому у селище міського типу Кегичівка. ОСОБА_4 на своєму автомобілі «AUDI А4» приїхав і забрав їх. По дорозі додому у керованому ОСОБА_4 автомобілі обірвало патрубок і він вимушений був зупинитися. Припаркувавши автомобіль на узбіччі дороги біля села Павлівка Нововодолазького району Харківської області, останній забравши ключі від автомобілю, пішов до шиномонтажу. ОСОБА_2 залишився сидіти в автомобілі, а ОСОБА_1 вийшов з авто та знаходився біля нього. В цей час під`їхали працівники поліції та помітивши, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння запропонували пройти відповідний тест, на що той погодився, оскільки вважав, що якщо не є водієм транспортного засобу та не керував ним, то йому нічого боятись. Працівники поліції зупинити свідків, які засвідчили факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Під час скаладання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 неодноразово наголошував на тому, що він не є водієм вказаного автомобіля, а є пасажиром, на що працівники поліції не реагували. Склавши протокол працівники поліції поїхали, при цьому вважаючи, що водій перебуває у стані сп`яніння не відсторонили ОСОБА_1 від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Окрім цього, ОСОБА_1 просив суд викликати для допиту у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також інспектора взводу № 1 роти батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гречішнікова Д. О., який складав протокол про адміністративне правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на адресу місця проживання судових викликів, які повернулися на адресу суду з відміткою УДППЗ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Також на адресу суду від захисника ОСОБА_1 адвоката

Кадуна П. В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (який набрав законної сили 01 липня 2020 року), статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 Кримінального кодексу України, що є підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, 29 вересня 2020 року захисник ОСОБА_1 адвокат

Кадун П. В. направив на електронну адресу суду додаткові пояснення у справі, які були зареєстровані за вхідним № ЕП 1864/20-вх., відповідно до яких акцентував увагу суду, що ОСОБА_1 10 травня 2020 року не перебував за кермом автомобіля, оскільки автомобіль взагалі стояв на узбіччі охолоджений через те, що у ньому обірвало трубку та водій й власник автомобіля ОСОБА_4 пішов пішки до станції шиномонтажа. В цей час, коли ОСОБА_1 знаходився на вулиці біля автомобіля, під`їхали працівники поліції та запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, оскільки в той день за кермом автомобіля не перебував. Свідки, які були присутніми під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у своїх письмових поясненнях також не підтвердили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У судове засідання, останні не з`явилися. При цьому, адвокат звернув увагу суду, що й на відеозаписах, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вказував, що за кермом автомобіля не перебував. Також адвокат додав, що в порушення приписів статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками поліції автомобіль не вилучався. На підставі викладеного просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справи провести за відсутності захисника.

Суддя, вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції закону, чинного станом на 10 травня 2020 року), за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а такж передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 352512, складеного 10 травня 2020 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гречішніковим Д. О., 10 травня 2020 року о 16 години 20 хвилин по вулиці Жовтнева, будинок № 132 а, села Павлівка, Нововодолазького району, Харківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , належність Литва, в стані алкогольного сп`яніння (а. с. 1).

Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився із застосуванням приладу «Drager Аlcotest» у присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . Результат огляду склав 1,63 проміле, про що був складений відповідний акт від 10 травня 2020 року (а. с. 3).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих ним під час складання протоколу серії ДПР № 352512, а також під час участі у судовому засіданні, останній вказав, що 10 травня 2020 року не перебував за кермом автомобіля «AUDI А4». Даний автомобіль належить його товаришу ОСОБА_4 , який в той день й перебував за кермом транспортного засобу, але через його поломку тимчасово залишив автомобіль та пішов за допомогою у його ремонті.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які містяться у матеріалах справи та складені шляхом заповнення працівником поліції надрукованого бланку, судом встановлено, що у їх присутності із застосуванням приладу «Drager Аlcotest» 7510 ARLM 0296, громадянин ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння, яким встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1,63 % (а. с.5, 6).

Інших доказів вини водія ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, матеріали справи не містять.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 352512, складеного 10 травня 2020 року, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гречішніковим Д. О. у діях водія ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу порушення пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

У свою чергу, зібрані матеріали справи не підтверджують поза розумним сумнівом вину водія ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Так, як вже зазначалося вище ОСОБА_1 , під час надання ним пояснень при складанні протоколу серії ДПР № 352512, а також під час участі у судовому засіданні, вказав, що 10 травня 2020 року не перебував за кермом автомобіля «AUDI А4». Власником даного автомобілю є ОСОБА_4 , який в той день й перебував за кермом транспортного засобу, але через його поломку тимчасово залишив автомобіль, оскільки пішов за допомогою у його ремонті. Доказів іншого інспектором взводу № 1 роти батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гречішніковим Д. О. до суду надано не було.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які містяться у матеріалах справи та складені шляхом заповнення працівником поліції надрукованого бланку, судом встановлено, що у їх присутності із застосуванням приладу «Drager Аlcotest» 7510 ARLM 0296, громадянин ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан сп`яніння, яким встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1,63 % У свою чергу, вказані свідки безпосередньо не підтвердили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.

У судове засідання вказані свідки не з`явилися, хоча викликалися у судове засідання належним чином за адресою, вказаною у їх письмових поясненнях, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення судової повістки. Вищевказані особи причин неприбуття суду не повідомили, а отже підтверджень того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду надано не було.

Згідно надісланих на електронну адресу суду додаткових пояснень представника ОСОБА_1 адвоката Кадуна П. В., встановлено, що зупинки транспортного засобу «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , належність Литва, працівником поліції не було, оскільки піднімаючись на гору на даному автотранспорті під керування водія ОСОБА_4 по трасі Харків Сімферополь обірвало трубку охолодження. Водій ОСОБА_4 був вимушений зупинити автомобіль та піти до шиномонтажу, що був розташований за 200 метрів позаду. Коли під`їхали працівники поліції ОСОБА_1 знаходився біля вищевказаного автомобілю. Йому запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився, але при цьому наголосив, що він за кермом автомобілю не перебував, він знаходився у даному автомобілі в якості пасажира. Проходження тесту відбувалось в присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , які були свідками проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже вони не підтверджують факт керування та знаходження за кермом саме ОСОБА_1 .

Крім того, у судовому засіданні був досліджений відеозапис реєстратора РSJХ-302078_002078, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager Аlcotest», на що останній погодився, але при цьому неодноразово наголошував, що він за кермом даного автотранспорту не перебував, він знаходився в автомобілі у якості пасажира. На запитання ОСОБА_1 , в якості кого він проходить тест на алкогольне сп`яніння, чіткої відповіді від працівників поліції той не отримав. Підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , вищевказаний відеозапис не містить (а. с. 4).

Також, матеріали справи не містять й будь яких доказів що підтверджують права власності або користування транспортним засобом «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином жоден з досліджених доказів, які знаходяться в матеріалах справи не підтверджують факт керування транспортним засобом «AUDI А4», номерний знак НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .

Окремо також слід звернути увагу на положення частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка встановлює, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

Відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із приписами статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Системний аналіз вимог статтей 245, 251 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (обов`язок доказування), а завданням суду є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом на підставі зібраних доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 вищенаведеного Кодексу.

Для об`єктивного та всебічного розгляду справи у судове засідання був викликаний інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гречішніков Денис Олегович, який складав протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, але останній до суду не з`явився, хоча у встановленому законом порядку завчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у суді. Ніяких пояснень з приводу виявлених порушень на адресу суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направляв, а отже будь яких інших доказів, які б могли підтвердити факти зазначені у протоколі, а саме факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «AUDI А4», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав.

При розгляді справи, у тому числі й про адміністративні правопорушення, суди відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язані застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зокрема, по справам «Кобець проти України» (рішення від 14 лютого 2008 року), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08 лютого 2001 року), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07 листопада 2002 року) неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до підпункту 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять в повній мірі вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Стосовно доводів адвоката Кадуна П. В. щодо підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з внесеними змінами до чинного законодавства, суд зазначає наступне.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання. Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І названого Закону статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 Кримінального кодексу України у такій редакції: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Законом України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» 03 липня 2020 року) виключені норми Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (до 01 липня 2020 року), Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: з 01 липня 2020 року і до 03 липня 2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення Кримінальнного кодексу України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що факт складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за обставинами даної справи мав місце 10 травня 2020 року, а тому вимоги підпункту 4 пункту 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII , за яким статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладеної у новій редакції та підпункту 171 пункту 2 Розділу 1 про внесення змін до Кримінального кодексу України та введення нового складу кримінального проступку у статті 286-1 Кримінального кодексу України, на вказані правовідносини не розповсюджуються.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 7, 9, частиною 1 статті 130, статтею 245, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 256, 266, частиною 2 статті 268, статтями 277, 279, 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя: Т. М. Трояновська