ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/21359/20

Провадження № 3/947/5210/20

02.10.2020 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., розглянувши матеріали, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності (протокол серії БР №086484 від 09.07.2020 року):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 09.07.2020 року о 02 годині 16 хвилин, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Citroen C4», н/з НОМЕР_1 , в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, 86, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат тесту 0, 58%.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, й пояснила, що транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керувала, що підтверджується відповідним висновком за результатами огляду в медичному закладі. З огляду на викладене, провадження відносно неї просила закрити, за відсутності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи наявні письмові заперечення на складений протокол про адміністративне правопорушення захисника ОСОБА_1 адвоката Скорік Ю.Б., яка просила провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також окреме клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасування акту, який встановлював адміністративну відповідальність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №086484 від 09.07.2020 року, відносно ОСОБА_1 було складено вказаний протокол, в зв`язку з її керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до протоколу про адміністративне правопорушення долучено роздруківку тесту з застосуванням приладу Драгер, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також письмові пояснення свідків.

Згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Викладене узгоджується з п. 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З огляду на викладені положення законодавства, суд констатує, що будь-які матеріали, якими б підтверджувалося дотримання уповноваженими особами порядку проведення огляду до матеріалів даної адміністративної справи долучено не було.

Натомість, стороною захисту до матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.07.2020 року, з якого вбачається, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було.

За таких обставин, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження дотримання уповноваженими особами процедури проведення огляду особи ОСОБА_1 на стан сп`яніння, й більше того, в матеріалах адміністративної справи наявний висновок з медичного закладу, з якого вбачається, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 виявлено не було, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не було беззаперечно доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Викладене свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити.

Щодо заявленого клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Скорік Ю.Б., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

Підстава для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті неодноразового внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, не скасована.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон 1) стаття 130 КУпАП була викладена в новій редакції.

Також підпунктом 171 пункту 2 розділу І Закону 1 Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, якою встановлювалась кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи психотропних речовин, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Однак, згідно з підпунктом 1 пункту 117 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX (далі Закон 2) підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону 1 виключений.

Також, згідно з підпунктом 2 пункту 117 Закону 2 підпункт 171 пункту 2 розділу І Закону 1 виключений.

Відповідно до розділу ІІ Закону 2 цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме з 01 липня 2020 року.

Тобто, Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року по суті повернуто у попереднє положення диспозицію ст. 130 КУпАП, яка існували на момент набрання чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, отже, суд застосовує чинну редакцію частини 1 статті 130 КУпАП, тобто редакцію вказаної частини статті, яка є ідентичною як на день вчинення правопорушення так і на день розгляду справи.

В частині що стосується порушено захисником питання про відшкодування моральної шкоди в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що вказане питання виходять за межі повноважень суду в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суд зазначає, що ч. 1 ст. 40 КУпАП передбачено можливість вирішення питання покладення обов`язку відшкодування майнової шкоди, яка спричинена в результаті вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що й згідно ст. 280 КУпАП, вирішення питання встановлення наявності моральної шкоди, не кажучи вже про вирішення питання її відшкодування, також виходить за межі предмету розгляду суду при вирішенні справи про адміністративне правопорушення.

Між тим, з метою дотримання прав та свобод учасників судового провадження, суд роз`яснює, що громадянка ОСОБА_1 не позбавлена процесуальної можливості звернутися до суду з відповідним позовом про відшкодування спричиненої останній шкоди, в порядку та у спосіб, передбачені законодавством України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 130, 245, 247, 266, 278, 280 КУпАП України,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватою у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Київський районний суд м. Одеси, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.