Справа №601/1855/20
Провадження № 3/601/873/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Кременець Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Мочальська В.М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Кременецького відділу поліції ГУНПУ в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 547719 від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 17 вересня 2020 року о 09 годині, перебуваючи за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , в ході якого висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою та образливими словами, в результаті чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що між ним та мамою виникла суперечка з приводу майна, яка тривала не більше десяти хвилин.

Розглянувши матеріали справи приходжу до наступних висновків.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 547719 від 22 вересня 2020 року відносно ОСОБА_1 не зазначено об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема не вказано жодної кваліфікуючої ознаки, що передбачені у диспозиції статті, що ставиться у провину ОСОБА_1 ..

З заяви ОСОБА_2 від 18 вересня 2020 року вбачається, що вона просить притягнути до адміністративної відповідальності сина ОСОБА_1 , який вчинив з нею словесну суперечку, під час якої виражався в її адресу нецензурними словами, погрозами, але реальних дій не вчиняв.

З письмового пояснення ОСОБА_2 від 18 вересня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникають кофлікти з приводу майна.

З письмого пояснення ОСОБА_1 від 22 вересня 2020 року вбачається, що у нього та його матері ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація, під час якої він виражався в адресу матері ОСОБА_2 нецензурною лайкою.

З врахуванням викладеного приходжу до висновку про те, що існує обґрунтований сумнів того, що ОСОБА_1 вчинив відносно матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, оскільки самі по собі висловлювання нецензурною лайкою можуть бути доказами як мінімум двох ознак психологічного насильства, як от погрози чи образи, проте жодна із цих кваліфікуючих ознак домашнього насильства, що передбачені диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ставиться у провину ОСОБА_1 ..

Суперечка не є домашнім насильством в розумінні ст. 173-2 КУпАП.

Отже провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2КУпАП.

Керуючись ст.284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу відповідного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів.

Суддя