КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3153/2020 Суддя у І-й інст.: Белоконна І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок та застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік з моменту їх вилучення. Поряд з цим, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в рахунок держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 27 квітня 2020 року о 23 год. в м.Києві по вул. М.Малиновського, 34 керував т/з «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук), та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двохисвідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року скасувати як недопустиму, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що спочатку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, та через 6-7 хвилин погодився (що чули й свідки), однак поліцейський йому відмовив, мотивуючи тим, що на відео вже зафіксовано відмову.

Звертає увагу, що має бути звільнений від сплати усіх судових зборів, оскільки є особою з інвалідністю, однак суд 1-ї інстанції цього не врахував.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився вдруге, а тому суддя апеляційного суду вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за його відсутності.

Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані у повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в учиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 424518 від 27.04.2020, в якому він власноручно зазначив, що зобов`язується не керувати транспортним засобом, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких він відмовився від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння. Вказані свідки є випадковими перехожими, не зацікавленими в результаті розгляду справи, а томупідстав не довіряти їм апеляційний суд не вбачає.

Дані протоколу та пояснення свідків повністю узгоджуються з оглянутим в судовому засіданні апеляційного суду відеозаписом з нагрудної камери поліцейського № АА-00523, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим спростовується довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що згодом він передумав.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чого ОСОБА_1 не зробив.

Посилання в апеляційній скарзі на те, щоОСОБА_1 згодом бажав пройти такий огляд, але йому відмовив поліцейський, є голослівним, оскільки це нічим не підтверджено, у той час, як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично заявив, що проходити тест на стан сп`яніння не буде.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування постанови суду і вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, а отженаявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , адміністративній відповідальності підлягає особа, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, постанова Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо її скасування, без задоволення.

Щодо посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення з нього судового збору та відсутність зазначення в прохальній частині скарги щодо його повернення, суддя апеляційного суду вважає за необхідне при цьому керуватися приписами ч.7 ст. 294 КУпАП, згідно якої апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, документи на підтвердження інвалідності ОСОБА_1 до суду 1-ї інстанції не надавались, але вони надані до апеляційного суду, які досліджені в судовому засіданні, як нові докази.

Так, у посвідчені серії Є №039614 від 02.01.2020 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи встановленої довічно, у зв`язку з чим він на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ ,,Про судовий збір'', звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Отже, у цій частині постанова суду не підлягає виконанню, як незаконна.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без зміни.

Вказівка суду про стягнення із ОСОБА_1 судового збору в рахунок держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок виконанню не підлягає.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко