ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/38/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ст. 173КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. з участю особи, відносно якої провадження у справі закрито, - ОСОБА_1 та її представника Покотила Ю. В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрито в зв"язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд зазначив, що оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №483725 від 25 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 йдеться про події, які нібито мали місце 30 вересня 2019 року, а свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа, відносно якої провадження у справі закрито, - ОСОБА_1 в судовому засіданні місцевого суду вказали, що дана подія відбулася насправді 30 серпня 2019 року, - склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у діях ОСОБА_1 щодо обставин, про які йдеться у вказаному протоколі у зазначені в ньому день та час, - відсутній.

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять постанову суду скасувати як необґрунтовану та прийняту з грубим порушенням закону.

В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що судом при розгляді справи не було належним чином дотримано вимог КУпАП, зокрема в частині з`ясування всіх обставин справи.

Зазначають, що суд в порушення вимог ст.268 КУпАП не допитав усіх свідків та потерпілих з приводу події, яка мала місце 30 серпня 2019 року, та прийняв незаконне та необгрунтоване рішення.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_3 не з"явилась, в попередньому судовому засіданні повідомила суд, що за станом здоров"я бути присутньою в судових засіданнях не може, що підтвердила і ОСОБА_2 та просила розглядати справу у її відсутності, про що сторони провадження не заперечили.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення свідків як зі сторони потерпілих, так і зі сторони ОСОБА_1 , особу, відносно якої провадження у справі закрито, - ОСОБА_1 та її представника Покотила Ю.В., які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін, оскільки вважають її законною та обґрунтованою, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова судді - скасуванню із прийняттям нового рішення.

Так, ВС КАС у своїй постанові від 24.12.2019 за № 459/1801/17 вказав, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних, в тому числі і неправильної дати складання постанови, не спростовує порушення позивачем вимог підпункту «а» пункту 14.6. розділу 14 Правил Дорожнього руху, та є опискою.

Аналогічна правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Таким чином, вважати неправильну дату, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 483725 від 25.11.19, підставою для закриття провадження у справі, є помилкою, а, відповідно, підставою для скасування даного рішення місцевого суду з прийняттям нового рішення по суті справи.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 245 КУпАП окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте вказані норми закону не були належним чином дотримані судом першої інстанції.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до ст. 173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

При цьому обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення за ст. 173 КУпАП, а саме дрібне хуліганство - є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №483725 від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 поставлено в провину, що 30 вересня 2019 року близько 22:00 години за адресою: АДРЕСА_2 вона голосно стукала в двері вищевказаної квартири, намагаючись їх вибити, чим порушила порядок і спокій громадян, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП.

До протоколу долучені письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 25.11.19 та письмові пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , а також особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 від 25.11.19 щодо подій, які мали місце 30.08.19. Зокрема, як потерпіла ОСОБА_3 , так і свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в своїх поясненнях вказали, що 30.08.19 близько 22 години вони почули, як ОСОБА_1 голосно стукала в двері квартири АДРЕСА_2 , оскільки в даній квартирі проживала її дитина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з опікуном ОСОБА_2 , і вона вимагала у ОСОБА_2 повернення її дитини, але останніх в той день не було вдома і через деякий час ОСОБА_1 покинула будинок. При цьому ОСОБА_5 зазначила в судовому засіданні апеляційного суду, що за подіями спостерігала через вічко власної квартири.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, відносно якої провадження закрито, - ОСОБА_1 пояснила, що в неї із ОСОБА_2 наявний цивільний спір з приводу виховання її дочки, яка на даний час проживає разом із ОСОБА_2 . Оскільки влітку 2019 року рішенням Тернопільського апеляційного суду було скасовано рішення про позбавлення її батьківських прав, вона намагається забрати свою дочку від ОСОБА_2 . Зокрема, вона приходила 30 серпня 2019 року до її квартири із своєю хресною, ОСОБА_4 , однак ніхто їй двері не відкрив. Побачивши, що близько 22 години загорілося світло в квартирі ОСОБА_2 , вона разом із ОСОБА_4 піднялися до дверей та почали стукати, двері відчинила жінка з кв. №6, яка повідомила, що ОСОБА_2 та дитини немає дома, а вона годує її котів, а тому періодично відвідує житло сусідки ОСОБА_2 . Вона ще намагалась потрапити в квартиру 11 та 28 вересня 2019 р., однак двері їй ніхто не відчиняв.

ОСОБА_1 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не заперечувала той факт, що подія, про яку йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення, відбулася саме 30 серпня 2019 року.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що у неї із ОСОБА_1 наявний спір щодо участі у вихованні дитини - дочки ОСОБА_1 , яку вона виховує вже 12 років тому, що мати - ОСОБА_1 - її покинула, а тепер намагається забрати. В протоколі про адміністративне правопорушення помилково зазначено, що вказані події мали місце 30 вересня 2019 року, оскільки все відбувалося 30 серпня 2019 року. Вона в той день поїхала з дитиною відпочивати. Близько 22 години сусідка подзвонила та сказала, що коли вона годувала її котів, в двері ОСОБА_2 стукала ОСОБА_1 з невідомими людьми, всі вони кричали та гримали в двері і вона порадила їй викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 . Їй відомо, що між матір`ю неповнолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_2 з приводу виховання дівчинки існує конфлікт. Бачила, що ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_2 забрати дочку, зокрема 30 серпня 2019 року о 22 годині.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона разом із ОСОБА_1 30 серпня 2019 року приїжджали до квартири ОСОБА_2 , щоб забрати дочку ОСОБА_1 . Коли побачили, що в вікнах квартири о 22 год. 00 хв. загорілося світло, почали стукати в двері, а з метою недопущення конфлікту викликали поліцію. Двері їм відкрила сусідка ОСОБА_2 , яка повідомила, що останньої немає дома, після чого вони поїхали додому.

Допитані в судовому засіданні апеляційного суду свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з приводу хуліганських дій ОСОБА_1 заявили, що на їхній погляд вони містяться у тому, що остання голосно стукала в двері квартири АДРЕСА_2 , вимагаючи у ОСОБА_2 повернення дитини.

Нецензурними словами остання не висловлювалась. Матеріальних збитків нанесено не було. Працівники поліції були викликані як однією стороною, так і другою з метою припинити стук в двері ОСОБА_1 та добитись повернення ОСОБА_1 дитини.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки з приводу визначення місця проживання дитини, ОСОБА_7 , що вбачається з їхніх пояснень. Дане питання на сьогоднішній день є також предметом розгляду в місцевому суді.

Таким чином, за відсутності ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а саме умислу на вчинення протиправних дій, внаслідок яких були порушені громадський порядок, та прагнення до цього, за відсутності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого даною нормою, що полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а також з огляду на вищенаведені обставини винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства не доведена належними та допустимими доказами.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні дані, які б свідчили про те, що 30.08.19 мали місце дії ОСОБА_1 , спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів. А тому суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, про яке йдеться у протоколі серії АПР18 №483725 від 25.11.19.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 20 грудня 2019 р. у даній справі слід скасувати. постановити нове рішення, яким провадження у даній справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2019 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя