КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1456/2020 Постанова винесена суддею Бортницькою В.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю другого учасника ДТП ОСОБА_1 та її представника - адвоката Василини А.Р., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою суду, 29 серпня 2019 року о 18 год. 10 хв. на перехресті вул. Бойчука - вул. Підвисоцького в м. Києві ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Сеат», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не врахував дорожньої обстановки, не був уважним при зміні напрямку руху, не переконався в безпеці при повороті ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав дорогу автомобілю «Інфініті», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, від якого автомобіль «Інфініті», державний номерний знак НОМЕР_2 , відкинуло, що призвело до наїзду на перешкоду (бордюрний камінь, електроопора та дерево), в результатів чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, чим порушив п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, та такою, що базується на необ`єктивній оцінці доказів, неправильному застосуванні норм матеріального права в частині дотримання Правил дорожнього руху, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, під`їжджаючи до перехрестя вул. Бойчука та вул. Підвисоцького на червоний сигнал світлофора, зайнявши при цьому крайнє ліве положення на дорозі і увімкнувши лівий покажчик повороту, оскільки хотів повернути наліво, він зупинився перед перехрестям. Після увімкнення зеленого сигналу він виїхав на перехрестя і зупинився, щоб дати дорогу зустрічним автомобілям, та переконавшись, що зустрічні автомобілі, для яких він міг становити перешкоду у русі, проїхали, а інші зустрічні автомобілі або виконували аналогічний маневр у зустрічному напрямку, або знаходилися на значній відстані, він розпочав свій маневр на дозволяючий сигнал світлофора. Найближчий з автомобілів, які рухалися, знаходився у крайній лівій смузі зворотного напрямку на відстані близько 60 метрів. Це також підтверджуються і відеозаписом з відеореєстратора зустрічного автомобіля, де чітко видно, що він пропускає автомобіль, який здійснює поворот направо, а також два автомобілі, які рухаються прямо у середній полосі для руху зустрічного напрямку. При цьому, другий з цих автомобілів під`їжджає до перехрестя вже на зелене світло і автомобілі у крайній лівій смузі, не перешкодили йому його помітити.

За таких обставин, на думку апелянта, він виконав необхідні вимоги ПДР, а саме - був уважним, стежив за дорожньою обстановкою та розумів, де знаходяться автомобілі на дорозі і у якому напрямку вони рухаються, дав дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, а також перед зміною напрямку руху, переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху - найближчий автомобіль на значній відстані у крайній лівій смузі для руху зустрічного напрямку.

Будучи неодноразово належним чином сповіщеними про день та час слухання справи, зокрема - на 21.04.2020 року, 26.05.2020 року та 18.06.2020 року, ОСОБА_2 та його захисник Дем`яненко В.П. до суду апеляційної інстанції жодного разу не з`явилися, а лише надіслали на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, у зв`язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався.

Також у наступні судові засідання, призначені на 09.07.2020 року та 17.08.2020 року, ОСОБА_2 та його захисник Дем`яненко В.П.в черговий раз до суду апеляційної інстанції не з`явилися, і при цьому від захисника Дем`яненка В.П. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням його в ці дні у декількох слідчих (розшукових) діях, які проводилися за межами м. Києва, але жодних підтверджуючих це документів до клопотання жодного разу долучено не було, а тому, визнаючи повторне подання клопотання про відкладення розгляду справи таким, що має ознаки зловживання цим правом з метою затягування апеляційного розгляду, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 та його захисника Дем`яненка В.П.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_3 та її представника - адвоката Василини А.Р., які заперечували проти апеляційної скарги, вказуючи на наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Як убачається з провадження у справі про адміністративне правопорушення та постанови, суддя місцевого суду при розгляді даної справи дослідив її матеріали, вислухав пояснення ОСОБА_2 , проаналізував у постанові докази у справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини, які вказують на порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 , надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення є належно обґрунтованим та відповідає вимогам діючого законодавства.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, а саме - про незабезпечення ним безпеки здійснюваного маневру та ненеданні ним під час керування 29 серпня 2019 року о 18 год. 10 хв. на перехресті вул. Бойчука - вул. Підвисоцького в м. Києві автомобілем «Сеат», державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч на зелений сигнал світлофору, дороги автомобілю «Інфініті», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, від чого автомобіль «Інфініті» відкинуло, що призвело його до наїзду на перешкоду (бордюрний камінь, електроопора та дерево), та отримання внаслідок цього транспортними засобами механічних пошкоджень, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами у справі.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; у схемі дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на перехресті вул. Бойчука - вул. Підвисоцького в м. Києві, сліди юзу, подряпини та слід на грунті, контакту з електроопорою та бордюрним каменем, наслідків зіткнення - слід технічної рідини, уламки пластику та осип скла, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, розташування транспортних засобів після їх зіткнення; у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якому відображені дані щодо характеру і локалізації механічних пошкоджень автомобілів, а також у поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, за наявними в матеріалах справи та наданими в суді першої інстанції поясненнями ОСОБА_2 , він, під`їжджаючи до перехрестя вул. Бойчука та вул. Підвисоцького на червоний сигнал світлофора та зайнявши крайнє ліве положення на дорозі і увімкнувши лівий покажчик повороту, оскільки хотів повернути наліво, зупинився перед перехрестям, а після увімкнення зеленого сигналу виїхав на перехрестя і зупинився, щоб дати дорогу зустрічним автомобілям, та переконавшись, що зустрічні автомобілі, для яких він міг становити перешкоду у русі, проїхали, а інші зустрічні автомобілі або виконували аналогічний маневр у зустрічному напрямку, або знаходилися на значній відстані, він розпочав свій маневр на дозволяючий сигнал світлофора, тобто не порушував Правила дорожнього руху, щоб призвело до зіткнення транспортних засобів.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_2 спростовуються поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , даними схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення та пошкоджень, які отримали автомобілі в результаті цього, які повністю узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_3 .

Так, з пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , наданих нею одразу після дорожньо-транспортної пригоди, які вона підтвердила і в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вона рухалася на автомобілі «Інфініті» по вул. Кіквідзе в напрямку Новопечерських Липок у середній смузі руху на зелений сигнал світлофора зі швидкістю до 90 км/год., а в крайній лівій смузі стояли автомобілі, які обмежували їй оглядовість. Коли вона виїхала на перехрестя вул. Бойчука та вул. Підвисоцького, то раптово із зустрічної смуги руху, на швидкості, без будь-яких сигналів повороту та не зупиняючись, виїхав автомобіль «Сеат» під керуванням ОСОБА_2 , який, незважаючи на щільний рух з бул. Л. Українки в напрямку вул. Кіквідзе, намагався проїхати на зелене світло світлофора з лівого ряду на вул. Підвисоцького, внаслідок чого відбулося зіткнення. Від удару її викинуло через перехрестя на обочину і автомобіль зупинився, лише вдарившись в дерево.

Також зазначила, що ОСОБА_2 вона помітила, коли знаходилась перед перехрестям, він рухався у крайній лівій смузі зустрічного напрямку прямо, а потім почав прискорюватись та різко, без показників повороту, почав повертати наліво на вул. Підвисоцького, і виїхав на її смугу руху, коли відстань між ними була незначна та вона вже виїхала на перехрестя, вона почала гальмувати, але зіткнення уникнути не вдалося.

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та підтверджений зібраними по справі доказами.

Так, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, з якою погодились обоє учасників ДТП, підписавши її без будь-яких заперечень і зауважень, та в якій відображено напрямок руху транспортних засобів до моменту їх зіткнення, їх розташування після зіткнення, а також сліди юзу, подряпини та слід на грунті, контакту з електроопорою та бордюрним каменем, наслідків зіткнення - слід технічної рідини, уламки пластику та осип скла, вбачається, що слід гальмування автомобіля «Інфініті» довжиною 13,2 м розпочинається на відстані 3,9 м до правого краю проїзної частини та закінчується біля правого краю проїзної частини, а слід розлиття технічної рідини тягнеться від місця початку розлиття і до місця кінцевого розташування автомобіля «Сеат», що вказує на те, що місце зіткнення транспортних засобів розташовується у місці початку сліду розлиття технічної рідини, а саме - на відстані 3,6 м від правого краю проїзної частини та на відстані 6,2 м від початку сліду гальмування, тобто у момент зіткнення автомобіль «Сеат» повністю перекривав смугу руху автомобіля «Інфініті», водій якого в цей момент знаходився вже на перехресті та, виявивши небезпеку для руху, застосував гальмування.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Інфініті» та «Сеат» свідчать про те, що передньою частиною автомобіль «Сеат» контактував із передньою лівою частиною автомобіля «Інфініті».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями пошкоджень автомобілів «Інфініті» та «Сеат» після зіткнення.

Таким чином, місце зіткнення транспортних засобів, яке знаходиться в середній смузі вул. Бойченка в м. Києві, по якій рухався автомобіль «Інфініті», розташування автомобілів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, свідчать про те, що водій автомобіля «Сеат» ОСОБА_2 перед виконанням маневру повороту ліворуч на перехресті при зеленому сигналі світлофора не надав дорогу автомобілю «Інфініті», який рухався у зустрічному напрямку прямо, тобто недотримався вимог п. 16.6 ПДР України, яким встановлено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу, в тому числі транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Також невідповідність в даній дорожній ситуації дій саме водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.6 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, підтверджено і висновком експертного дослідження № 19/12-1/17-ЕД/19 від 02.01.2020 року Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, проведеного за заявою адвоката Василини А.Р. про проведення експертного дослідження за фактом ДТП, яка мала місце 29 серпня 2019 року о 18 год. 15 хв. на перехресті вулиць Бойчука та Підвисоцького в м. Києві, який є належним та допустимим доказом, оскільки дослідження в цій частині проводилося на підставі фотокопій матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 , відеозапису ДТП та фотознімків з місця події.

Доводи ж ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що, після увімкнення зеленого сигналу, він виїхав на перехрестя і зупинився, щоб дати дорогу зустрічним автомобілям, та переконавшись, що зустрічні автомобілі, для яких він міг становити перешкоду у русі, проїхали, а інші зустрічні автомобілі або виконували аналогічний маневр у зустрічному напрямку, або знаходилися на значній відстані, та розпочав свій маневр, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що за таких обставин є неможливим, як те розташування автомобілів після зіткнення, слідів гальмування та розлиття технічної рідини, що відображено в схемі ДТП, так і утворення тих пошкоджень, що зафіксовані в автомобілях «Інфініті» та «Сеат» в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а протилежні цьому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , як і доводи про його невинуватість, є безпідставними.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

З огляду на те, що на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, які передбачені ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обґрунтовано закрив провадження у справі відносно ОСОБА_2 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2020 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.