П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2020 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Василевської А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року близько 08 години 35 хвилин ОСОБА_1 , рухаючись по пр-ту Ватутіна, 2-г в м. Києві, керував автомобілем «Хундай», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 31 серпня 2020 року близько 08 години 35 хвилин він на автомобілі «Хундай», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по пр-ту Ватутіна, 2-г в м. Києві. Його автомобіль зупинили працівники поліції, повідомивши, що аналогічний автомобіль перебуває на обліку як викрадений. Він вимагав надати відповідні документи, але його прохання було проігноровано. В подальшому, працівники поліції повідомили, що його зовнішній вигляд у них викликає підозру щодо перебування його в стані сп`яніння. Вони не пропонували йому пройти огляд у лікаря. Він не відмовлявся ніколи від проходження огляду, не заявляв, що він відмовляється, він лише не бажав їхати з цими працівниками поліції та чекав інших. Того ж дня, він самостійно звернувся до Київської місцевої наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де пройшов огляд на стан сп`яніння, результат виявився негативним. Він просить закрити провадження щодо нього за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі ДПР 18 № 110730 від 31 серпня 2020 року автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, які зазначили, що водій перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає дійсності. Водій відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Водію під підпис були роз`яснені його права, те, що він має пройти огляд на стан сп`яніння, та що за відмову передбачена адміністративна відповідальність.

Крім того, ці факти підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається із рапорту інспекторів УПП в м. Києві Мухі О.А. та Плотова О.С. , вони 31 серпня 2020 несли службу в екіпажі РУБІН -411. За адресою пр-т Ватутіна, 2-«г», було зупинено за орієнтуванням автомобіль «Хундай», державний номерний знак НОМЕР_1 , (викрадення з вул. Білоруської в м. Києві 11 лютого 2019 року). Після перевірки, документів та автомобіля було встановлено, що цей автомобіль не перебуває у розшуку. Під час спілкування з водієм були помічені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає дійсності. Він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Під час оформлення матеріалів та протоколу водій пред`явив посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , але не передав у руки.

У судовому засіданні було відтворено відеозапис з камери БК АА-00826 про події, з яких вбачається, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер» або проїхати до медичної установи. Водій прямо не заявляв, що відмовляється їхати. В той же час, не сідав до службово автомобіля, не відповідав на прямі питання їде він чи не їде лікаря, всі своїми діями відмовляючись виконувати законні вимоги працівників поліції, передбачені п.2.5 Правил дорожнього руху. Навпаки, водій спричинив сварку з працівниками поліції, кричав, що хоче щоб приїхали інші працівники поліції. Одночасно з цим, його батько та матір кричали, некоректно висловлювалися на адресу працівників поліції, заважали їм виконувати свої службові обов`язки. Батько кричав, щоб свідки нічого не засвідчували, бо їх «затягають по судам». Однак, у присутності свідків працівники поліції ще декілька разів пропонували водію пройти обстеження на місці або в лікарні, але він знову відмовився. При складанні протоколу водій ОСОБА_1 повідомив, що ніде не працює та зазначив, як місце проживання адресу у Кіровоградській області. Потім батько почав кричати, що син його не буде здавати аналізи, оскільки за кермом їхав він. Працівники поліції пояснили, що вони забороняють ОСОБА_1 сідати за кермо та просили батька показати права водія для того щоб мати можливість передати йому автомобіль для керування. Однак, останній продовжував кричати, ображати працівників поліції та заявляв, що ніяких документів пред`являти не буде, сяде у свою машину та поїде, а вони хай наздоженуть і тоді він буде вирішувати показувати чи ні права.

Після огляду відеозапису, водій ОСОБА_1 пояснив, що він не пам`ятає того, що працівники поліції йому пропонували пройти огляд приладом «Драгер», а тим більше у лікаря. Можливо він не розчув та не зрозумів, що вони це казали. Він дійсно не віддав працівникам поліції свої права. При заповненні протоколу надав працівникам поліції неправдиві анкетні дані щодо роботи та місця проживання. Він не звертався з заявами про вчинення щодо нього злочину працівниками поліції та не оскаржував їх дії.

Як вбачається з долучених адвокатом пояснень ОСОБА_5 , батька ОСОБА_1 , близько 8 години 30 хвилин 31 серпня 2020 року син віз його та дружину на роботу. Їх зупинили працівники поліції, повідомивши що його авто у розшуку. Перевіривши документи, один з працівників поліції заявив, що його син перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Йому запропоновували пройти тест на приладі «Драгер», але син відмовився, бо він на його думку був нестерильній. Син викликав інший патруль та вимагав привезти нове обладнання. Він просив проїхати до лікарні, але працівники міліції його проігнорували. Працівники поліції зупинили два автомобіля з водіями, яким повідомили, що син відмовляється від проходження теста на алкоголь. Вони довго чекали патруль, син зателефонував на 102, відмінив свій виклик та поїхав здавати аналізи.

Згідно наданого скріншоту з мобільного телефону, останній раз ОСОБА_1 телефонував за номером 102 о 09 годині 32 хвилини.

В той же час, суду була надана копія висновку щодо результату медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якій зазначено, що вже о 10 годині 05 хвилин 31 серпня 2020 року актом ( неповне зазначення номеру) встановлено, що оглядом ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення за ДПР 18 № 110730 від 31 серпня 2020 року, у рапорті інспекторів УПП в м. Києві Мухі О.А. та Плотова О.С. , у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у довідці з КМНКЛ «Соціотерапія», відтворивши запис на диску, суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто суб`єктом правопорушення визнається особа, яка керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право, а керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Як вбачається з даних, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Як встановлено у судовому засіданні водій, ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаний про вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки проходив теоретичні та практичні навчання для підготовки до здачі екзаменів для отримання права на керування автомобілем, здав ці екзамени та отримав відповідне посвідчення, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме проїхати з працівниками поліції до відповідного медичного закладу.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що він не говорив слово, що «відмовляється» від обстеження, він просто чекав приїзду інших працівників поліції, оскільки вони не гуртуються на вимогах закону.

Щодо наданого у судовому засіданні висновку про результати медичного огляду, то він лише підтверджує той факт, що останній не перебував у стані сп`яніння, а тому відсутні підстави складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене п. 2.9 «а».

Крім того, відповідно до вимог ч.ч.4, 5 ст. 266 КУпАП:

1. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

2. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

3. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, у висновку зазначено, що він був не за направленням, а самозвернення особи; проведено лише огляд особи, та підкреслено, що висновок повідомляється у присутності поліцейського, що не відповідає дійсності.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 23, 33, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 252, 266, 283-285 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду, через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя Л.А. Мельниченко