Справа № 487/3804/20
Провадження № 3/487/1449/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретарів судових засідань: Уманського І.В., Янковець Г.А., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, Приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомо

за ст.124 КпроАП України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БД №289760, 26.06.2020 року о 09 год. 38 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по пр. Центральному біля будинку №33/1 в м. Миколаєві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Мазда 3» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п. 13.1 ПДР України. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки.

Дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були кваліфіковані за ст.124 КпроАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину у порушенні ПДР України не визнав, зазначивши що приблизно о 09-40 год. 26.06.2020 року, припаркував свій транспортний засіб «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 біля буд. 33/1 по пр. Центральному у м.Миколаєві та покинувши салон автомобілю пішов у справах. Приблизно через 15 хвилин повернувся та перебував у салоні автомобілю.

Через деякий час, до нього підійшов, водій припаркованого попереду транспортного засобу, а саме ОСОБА_2 який попросив його трохи від`їхати, оскільки йому незручно було відкрити багажник.

Він від`їхав назад на незначну відстань, при цьому ОСОБА_2 став стверджувати, що між транспортними засобами відбулось контактування, в результаті якого на його транспортному засобі «Мазда 3» було пошкоджено задній бампер.

Зазначені твердження ОСОБА_2 він вважав безпідставними, та стверджував, що контактування між транспортними засобами не було, зафіксовані на них механічні пошкодження, не пов`язанні між собою, та не могли утворитися при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 , зазначив що 26.06.2020 року, близько 09-30 години припаруквав свій транспортний засіб «Мазда 3» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 по пр. Центральному біля буд. 33/1 у м.Миколаєві та пішов на "Центральний Ринок" для здійснення покупок. Повернувшись приблизно через 30 хвилин виявив, що доступ до багажнику його автомобіля, було заблоковано припаркованим позаду транспортним засобом «Тoyota Land Cruiser 200». Після того, як водій вказаного транспортного засобу від`їхав він побачив, пошкодження на задньому бампері свого автомобілю. Таким чином він дійшов висновку, що водій «Тoyota Land Cruiser 200», а саме ОСОБА_1 допустив контактування з його транспортним засобом. Враховуючи різницю у висоті транспортних засобів, та як наслідок різницю у розташуванні наявних слідів механіяних пошкоджень на них, вважав, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тoyota Land Cruiser 200», допустив зіткнення з його транспортним засобом, під час виконання маневру паркування, виїхавши правою стороною транспортного засобу на бордюрний камінь, та в подальшому з`їхавши з нього. Факт здійснення вказаного маневру ОСОБА_1 особисто підтвердив у спілкуванні з ним, на місці ДТП.

Крім того зазначив, що до приїзду працівників патрульної поліції, водій ОСОБА_1 , витер з бамперу свого транспортного засобу сліди лакофорбового покриття його автомобілю, які б беззаперечно могли підтверрдити факт зіткнення.

Вислухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, працівника патрульної поліції ОСОБА_3 дослідивши письмові матеріали справи, фотокартки надані учасниками, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 статті 7 КпроАП України передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КпроАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягаєна громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 КпроАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.251 КпроАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КпроАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 124 КпроАП України передбачена відповідальність в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 124 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Так, працівниками патрульної поліції на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.п.13.1 ПДР України, наслідком чого стало пошкодження транспортних засобів, а отже на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпроАП України, надано наступні докази Протокол серії БД №289760 від 26.06.2020 року та схему місця ДТП.

Так, у схемі місця ДТП, зафіксовано розтащування транспортних засобів в момент їх контактування, один за одним, у крайній правій смузі для руху, без зазначення виїзду транспортного засобу «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на бордюр ний камінь.

Крім того, в схемі місця ДТП, працівником патрульної поліції зазначені наявні на транспортних засобах пошкодження, зокрема:

- на автомобілі «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 подряпини лівої частини переднього бамперу, подряпини «губи» переднього бамперу з пошкодженням її кріплення, пошкодження лакофарбового покриття;

- на автомобілі «Mazda 3» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вм`ятина, подряпина центральної частини заднього бамперу, пошкодження лакофарбового покриття.

Допитаний в судовому засіданні працівник патрульної поліції, пояснив, що висновок щодо порушення водієм ОСОБА_1 п.п.13.1 ПДР України, в наслідокм чого сталася дорожньо-транспортна пригода, ним був зроблений виходячи з пояснень ОСОБА_2 та за результатами вимірів відстані між асфальтним покриттям та рівнем пошкоджень, наявних на транспортних засобах та співставив з висотою бордюрного каменю.

З урахуванням чого, ним було зроблено висновок, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 3» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в момент виконання маневру паркування з виїздом правим переднім колесом на бордюрний камінь.

Одночасно зазначив, що слідів заїзду транспортного засобу «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на бордюрний камінь на місця події ним встановлено не було.

Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні фотокарток транспортних засобів, які були зроблені на місці ДТП, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , працівником патрульної поліції ОСОБА_3 , вбачається що в місцях пошклджень, наяних на автомобілях відсутні взаємні сліди лакофарбового покриття.

Пошкодження які наявні на автомобілі «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться на значній відстані одне від одного та частково свідчать про неможливість їх отримання в результаті контактування з автомобілем «Mazda 3» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зокрема, пошкодження лакокрасочного покриття бамперу транспортного засобу «Тoyota Land Cruiser 200» (біля номерного знаку), про яке зазначав працівник патрульної поліції, під час судового засідання, на підтвердження свого висновку, щодо порушення ОСОБА_1 ПДР УКраїни, не могло утворитись в результаті контактування з транспортним засобом «Mazda 3», оскільки знаходится на виступі з верху, а тому з урахуванням габаритів транспортних засобів, зазначена частина бамперу не могла контактувати з автомобілем ОСОБА_2 ..

Подряпини лівої частини бамперу та «губи» знаходяться на значній відстані одна від одної, та між ними відсутні будь-які сліди, які б могли дозволити зробити висновок що вони утворились в результаті однієї дорожньо транспортної пригоди

При цьому пошкодження які містяться на задньому бампері автомобіля «Mazda 3» НОМЕР_2 , свідчать про те, що вони виникли внаслідок взаємного переміщення двох контактуючих деталей чи поверхностей, які мали точки контакту одна з одною, про що свідчать повздовжні потертості які проходять зліва на право чи з права на ліво горизонтально. Проте такого характеру пошкодження відсутні на автомобілі «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Одночасно, суд вважає неспроможним твердження працівника патрульної поліції, щодо механізму здійснення контактування транспортних засобів, в результаті заїзду водія ОСОБА_1 на бордюрний камінь, оскільки будь-яких слідів виконання вказаного маневру, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що характер пошкоджень наявних на транспортних засобах, та зафіксованих у матеріалах справи, не відповідає механізму вчинення ДТП, відображеному у Протоколі про адміністративне правопорушення та Схемі місця ДТП.

Для притягнення особи до відповідальності за вчинення дій, передбачених ст. 124 КпроАП України, обов`язковою та необхідною умовою є встановлення факту порушення ПДР та існування причинно-наслідкового зв`язку між порушенням правил дорожнього руху і пошкодженням транспортних засобів.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів які б свідчили про наявність події дорожньо транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Тoyota Land Cruiser 200» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Mazda 3», 26.06.2020 року за вказаних в протоколі БД №289760 обставин.

У той же час докази, зібрані працівниками патрульної поліції на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п.п.13.1 ПДР України, наслідком якого була дорожньо транспортна пригода, та містяться в матеріалах справи знаходяться поза розумним сумнівом, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги при прийнятті рішення по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпроАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходииь до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпроАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 284 КпроАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпроАП України - закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Миколаївському апеляційному суді через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О.Притуляк