ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12446/20

Провадження №: 3/755/6202/20

"25" вересня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючої у ТОВ «Стиль Д» на посаді заступником керівника у магазині «КОСМО», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

І. ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) будучи заступником керівника магазину «КОСМО» ТОВ «Стиль Д» 27 серпня 2020 року перебуваючи на робочому місці, за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 22, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19, у наведеному магазині, а саме головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві ОСОБА_2 під час заходів контролю за дотриманням вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва, перебуваючи в складі робочої групи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено факт не проведення температурний скринінг працівників,не проведення навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, відсутність дезрозчинів,не забезпечення централізованого збору використаних ЗІЗ, відсутні контейнери (урни) з кришками з відповідним маркуванням,не проведення вологого прибирання з застосуванням дезрозчинів кожні 2 години з документальним підтвердженням, відсутність інформаційних матеріалів для відвідувачів щодо встановлення обмежень, чим порушила вимоги статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пункти 1, 7, 8 постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17, що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами та п. 15 Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків НС від 1.07.2020р. за № 62.

ІІ. У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, указала, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, з передумов відображених нею у письмових звершеннях до суду в цій справі, у зв"язку з чим вина уважає, що її ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу.

Зокрема, на її переконання у справі наявний протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його оформлення в частині питання суті порушення .

При цьому, особа, що притягається до адміністративної відповідальності указала, що дійсно 27.08.20 головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві ОСОБА_2 під час заходів контролю за дотриманням вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва, перебуваючи в складі робочої групи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм було проведено перевірку діяльності магазину «КОСМО» ТОВ «Стиль Д» 27 серпня 2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 22. Установлено факт не проведення температурний скринінг працівників,не проведення навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, відсутність дезрозчинів,не забезпечення централізованого збору використаних ЗІЗ, відсутні контейнери (урни) з кришками з відповідним маркуванням,не проведення вологого прибирання з застосуванням дезрозчинів кожні 2 години з документальним підтвердженням, відсутність інформаційних матеріалів для відвідувачів щодо встановлення обмежень.

ОСОБА_1 у поясненнях наявних в самому протоколі відмітила, що до даних порушень установлених комісією вона не має жодного відношення, так як є заступником керівників магазину КОСМО, однак не цього, а іншого.

27.08.20 у магазині КОСМО за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 22 перебувала у відрядженні.

ІІІ. Разом з тим, Суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі відомостей щодо часу, місця, способу настання обставин цього адміністративного правопорушення, та безпосередньо ролі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що аргументи ОСОБА_1 не є основоположними.

ІІІ.І. Щодо питання запровадження самого карантину

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно із ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та скасовується Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Публікація даної постанови мала місце в Урядовому кур`єрі 12.03.2020 р., № 47.

Надалі, постановами Кабінету Міністрів України указаний продовжувався (установлювався) до сьогодні.

При цьому, слід відмітити, що в ухвалі ВАСУ від 30.10.2013 у справі № 2а-1670/4665/12 визначено, що встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не визначено складом адміністративного правопорушення нормами КУпАП та відповідно не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку, відповідно Суд в цій справі відмічає, що питання законності установлення карантину не піддає оцінці, бо це не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так як згідно ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Закон України «Про Кабінет Міністрів України» встановлює, що КМУ на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти КМУ нормативного характеру видаються у формі постанов. Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Також Президент України має право зупинити дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності (п. 15 ч. 1 статті 106 Конституції України). Конституційний Суд також наділений повноваженням перевіряти конституційність актів КМУ на підставі подання Президента України, народних депутатів, Верховного Суду України, Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Однак, така компетенція відсутня у загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

ІІІ.ІІ. Щодо питання запровадження адміністративної відповідальності за порушення умов карантину

Законом України № 530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст. 44-3 - Порушення правил щодо карантину людей.

Закон № 530-1Х опубліковано в Голосі України 17.03.20 випуск № 51. Тобто останній є чинним з 17.03.20.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тим самим, указана стаття КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до правових норм інших галузей права.

Фактично відповідальність за нею повинна наставати за умови, що вчинені дії суперечать встановленому законом порядку щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (1), іншими актами законодавства (2), а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (3).

Відповідно сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так її диспозиція є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Певні положення (статті, їх частини, пункти тощо) Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України такого Рішення.

Відповідно, у силу указаних положень законодавства установленню, у цій справі, підлягає питання наявності чи відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, яка діяла та була чинною станом, як на 27.08.2020, так і на час розгляду цієї справи, з безпосереднім урахуванням положень нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

ІІІ.ІІІ. Щодо питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення

ІІІ.ІІІ.І. Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

ІІІ.ІІІ.ІІ. У цій ситуації, з наявних фактичних даних, які у ракурсі ст. 251 КУпАП, є доказами, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявними, як в протоколі, так і наданими в суді, а також іншими документами, зокрема опитувальником від 27.08.20 установлено, що головним спеціалістом відділу безпеки середовища життєдіяльності Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві Нестеровим С.В. під час заходів контролю за дотриманням вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину на території міста Києва, перебуваючи в складі робочої групи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, встановив порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм було проведено перевірку діяльності магазину «КОСМО» ТОВ «Стиль Д» 27 серпня 2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 22, та установлено факт не забезпечила дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19, у наведеному магазині, а саме: не проведення температурний скринінг працівників,не проведення навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, відсутність дезрозчинів,не забезпечення централізованого збору використаних ЗІЗ, відсутні контейнери (урни) з кришками з відповідним маркуванням,не проведення вологого прибирання з застосуванням дезрозчинів кожні 2 години з документальним підтвердженням, відсутність інформаційних матеріалів для відвідувачів щодо встановлення обмежень.

ІІІ.ІІІ.ІІІ. Визначаючись у питанні того, чи є дійсним у діях особи склад адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, який у порушенні вище установлених правил щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19 Суд відмічає таке.

Сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так її диспозиція є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

В цій ситуації, указано інспекцією про порушення вимог статті 29 Закону України «Про-захист населення від інфекційних хвороб», пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», пункти 1, 7, 8 постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17, що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами та п. 15 Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків НС від 1.07.2020р. за № 62.

Відповідно Суд, а би відповісти на питання даного блоку удається до аналізу указаних норм.

Так, ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачає, що урішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що на території України на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи; 3) самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації; 4) перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні. Особі, визначеній в абзаці першому цього підпункту, в якої відсутній поліс (свідоцтво, сертифікат) страхування, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетині державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль"; 5) перетин контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та виїзду з них іноземцями та особами без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, та діє на строк перебування в Україні.

Жодна з указаних дій не висувається ОСОБА_1 , а тому Суд уважає недоречним посилання на указівку порушення наведеного пункту указаної постанови та виключає його, як недоречний, але уважає слушним урахування самої постанови КМУ № 641 так як нею власне регламентувалося запровадження карантину станом на дату допущення виявленого порушення.

Пункти 1, 7, 8 постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 визначено, що торгівля продовольчими та непродовольчими товарами повинна здійснюватися з дотриманням санітарних вимог у т.ч. перед початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам; працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички (ЗІЗ).Після кожного зняття ЗІЗ та одяганням чистої маски/респіратора, одноразових рукавичок працівник повинен ретельно помити руки з милом або обробити антисептичним засобом.Адміністрація закладу повинна провести навчання серед працівників щодо правил використання ЗІЗ, їх утилізації та забезпечити контроль за використанням ЗІЗ; суб`єкт господарської діяльності повинен забезпечити:постійну наявність рідкого мила, антисептиків та паперових рушників в санвузлах (за їх наявності). Використання багаторазових рушників заборонено;інформування клієнтів щодо встановлених обмежень та умов обслуговування в закладі та на офіційних сторінках в мережі Інтернет та соціальних мережах;вологе прибирання виробничих приміщень та поверхонь, місць контакту рук працівників і відвідувачів ручки дверей, місця сидіння, раковини, столи тощо з використанням миючих та дезінфекційних (в кінці зміни) засобів не рідше ніж кожні 2 години, перед відкриттям та після закінчення робочого дня/зміни;централізований збір використаних 313, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами з подальшою утилізацією;обмеження масових зборів працівників в закритих приміщеннях;тимчасове відсторонення від роботи осіб з групи ризику (особи, які досягли 60-річного віку, особи, які мають хронічні захворювання, що пригнічують імунітет та хронічні захворювання легень).

Доводи захисту щодо того, що постановою Головного державного санітарного лікаря України від 09.05.2020 № 17 визначено рекомендаційний характер указаних рекомендацій, відповідно і їх порушення в силу їх характеру не може тягнути за собою настання певних наслідків для особи у разі їх недотримання не є дійсними.

Так, відповідно до пункту 3.1 Протоколу № 56 засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації від 07.08.2020, тобто компетентного органу місцевого самоврядування, вирішено продовжити роботу робочих груп із осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із залученням посадових осіб Головного управління Держпродспоживрлужби в м. Києві.

Пунктом 4 зазначеного протокольного рішення № 56, визначено, що робочі групи забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину (згідно з опитувальником, що додається), викладених у наступних розпорядчих документах: постанова Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2; тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів для кожного окремого виду діяльності, затверджені постановами Головного державного санітарного лікаря України.

Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків НС від 1.07.2020р. за № 62 визначено особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних та інших заходів у місті Києві на час ліквідації наслідків надзвичайної ситуаціїрегіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС»код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахомнебезпечних інфекційних хвороб», який у пункті 15 передбачає, що суб`єкти господарювання повинні організувати централізований збір використаних засобів індивідуального захисту, паперових серветок в окремі контейнери (урни) з кришками та одноразовими поліетиленовими пакетами. Після заповнення контейнер) (урни) - пакет мас бути щільно зав`язаний та утилізований.

Загальні вимоги указаного порядку передбачають, що суб`єкти господарювання повинні дотримуватись вимог Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, актів Міністерства охорони здоров`я України, постанов Головного державного санітарного лікаря України, розпоряджень керівника робіт з ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації державного рівня, пов`язаної із поширенням коронавірусної хвороби, рішень Київської міської ради, розпоряджень Київського міського голови та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), рішень Штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації та розпоряджень керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, інших актів законодавства.

Суб`єкти господарювання керуються у своїй діяльності вміщеними у цьому Особливому порядку загальними вимогами щодо персоналу, дезінфекції, вхідного санітарного контролю та інформування відвідувачів, а також спеціалізованими вимогами щодо конкретних видів діяльності.

У цій ситуації не було дотримано вимог пункту Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків НС від 1.07.2020р. за № 62, тобто має місце факт не виконання рішень органів місцевого самоврядування (положення Переліку діяльності суб`єктів господарювання, розташованих у зоні надзвичайної ситуації, яка пеердбачаєроботу з відвідучами та зупиняється тимчасово до коремого розпорядження затвердженого Розпорядженням керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 23.05.20 № 47 (у редакції розпорядження від 01.07.20 № 62) та тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів для кожного окремого виду діяльності, затверджені постановами Головного державного санітарного лікаря України, віднесених до імперативних для суб`єктів господарювання відповдіно до протоколу № 56 засідання штабу із ліквідації наслідків надзвичайної ситуації від 07.08.2020.

Таке не виконання рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами власне і тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 44-3 КупАП (див. аргументи цього блоку та блоку ІІІ.ІІ.).

IV. Така відповідальність настає для посадових осіб суб`єта господарювання.

А у цій ситуації судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працює у ТОВ «Стиль Д» на посаді заступником керівника у магазині «КОСМО», тобто є посадовою особою суб`єта господарювання.

Під час перевірки установлювалися її дані та відповідно вона самостійно та особисто указала, інформацію про себе, а саме ПІБ, дату народження, ідентифікаційний номер, посаду заступник керівника.

Факт її відрядження за наслідками розгляду провадження установлений не був та жодним із доказів визначених ст. 251 КУпАП не підтверджується.

У той час, як дані про перебування на указані посаді прямо витікають з відомостей наявних у справі, які відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами.

Надавати певну інформацію з цього питання особа, що притягається до адміністративної відповідальності не убачала за слушне з приводів та підстав окреслених у зверненні до суду від 25.09.20 та що власне є правом такої особи, адже полягає у вільному використанні наявних у неї прав з числа передбачених ст. 268 КУпАП.

Однак, відсутність такого роду даних в свою чергу унеможливила критичне сприйняття судом інформації наведеної в інших доказах про перебування ОСОБА_3 на указаній посаді.

Суд не має можливості установити факт відрядження на підставі усних пояснень, адже відрядження Ї це поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи.

Документи, що оформлюються у зв`язку з відрядженнями, можна умовно поділити на дві групи: (1) які підтверджують факт відрядження: наказ (розпорядження) керівника про направлення працівника у відрядження із зазначенням мети та/або службового завдання (доручення), маршруту і терміну відрядження та суми до відшкодування, що відшкодовується без документального підтвердження; (2) які підтверджують зв`язок відрядження з основною діяльністю платника податку: звіт про відрядження, документи щодо фактичних цивільно-правових відносин (договори, контракти), інші підтверджуючі документи.

Направлення працівника у відрядження здійснюється роботодавцем і оформляється наказом (розпорядженням), який повинен містити такі дані: пункт призначення; назву підприємства, куди відряджається працівник; термін, мету та/або службове завдання (доручення); суму до відшкодування, що відшкодовується без документального підтвердження (наказом (розпорядженням) роботодавець може встановлювати додаткові обмеження щодо сум та мети використання коштів, наданих на відрядження, витрат на наймання житлового приміщення, на побутові послуги, транспортні та інші витрати).

Щодо питання формування протоколу з певними протиріччя у собі, щодо дати порушення, то Суд зауважує, що указана обставина сама по собі не могла уплинути на побудові захисту порушника, адже факт порушення був виявлений власне у її присутності під час формування опитувальника 27.08.20 та того ж дня складено відповідний протокол, тобто остання усвідомлювала та розуміла, що ідеться мова про порушення, що було допущено саме того дня (27.08.20).

Факт такого розуміння слідує і з наявних у справі пояснень, як письмових, так і усних.

V. Щодо оцінки цього доказу через призму належності та допустимості, з огляду на цю проблему (якість змісту документу), то слід указати, що відсутні правові підстави для визнання його не належним або ж не допустимим.

Так, у ракурсі ст. 251 КУпАП доказом є протокол про адміністративне правопорушення.

Підстави наведені для визнання доказів недопустимими не є слушними, так як не було установлено істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження.

При формуванні такого підходу Суд ураховує те, що постановою від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Та те, що у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, указав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

Сам протокол складено компетентною особою.

Так, Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів створено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 20 р. № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утвороється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що реорганізуються.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 №209, у сфері державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, Гоаовее управління Держпродспоживслужби в місті Києві, серед іншого, реалізує державну політику у сфері санітарного законодавства, санітарного та благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення (працівників), попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення.

Реалізації такої політики відбувається з урахуванням пункту 4 зазначеного протокольного рішення № 56, в частині того, що робочі групи забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину (згідно з опитувальником, що додається), викладених у наступних розпорядчих документах: постанова Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2; тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів для кожного окремого виду діяльності, затверджені постановами Головного державного санітарного лікаря України.

Опитувальних є належним доказом, у розрізі ст. 251 КУпАП, так як прямо передбачений документів чинними актами. Так пунктом 4 зазначеного протокольного рішення № 56 визначено що робочі групи забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на період карантину (згідно з опитувальником, що додається), тобто як раз у ньому фіксується факт порушення.

Посилання сторони захисту на норми ст. 64 КУ не є дійсними, так як в цій ситуації не ідеться про обмеження прав та свобод ОСОБА_1 гарантованих їй Конституцією, у т.ч. на пересування та інші, а установлено факт вчинення посадовою особою суб`єкта господарювання дій, що суперечать встановленому законом порядку щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (1), іншими актами законодавства (2), а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (3).

Тим самим, є дійсним факт порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, зокрема, цій ситуації, не дотримання норм установлених штабом з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тобто положень рішення ОМС, що утворює собою склад адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

VI. При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, Суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 44-3 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

VII. Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 44-3, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановила :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-294 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

С у д д я Оксана БІРСА