Справа №583/1552/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 33/816/318/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Васильця О.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за те, що 23.04.2020 року о 22.15 год. в смт Чупахівка Охтирського району Сумської області по вул. Новоселівська керував транспортним засобом марки ВАЗ-2121, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити. Крім цього просив допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог наголошував, що постанова суду першої інстанції незаконна та така, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Стверджував, що 23.04.2020 року близько 22.00 год. до нього підійшла поліція коли він був в авто, яке стояло на узбіччі дороги із ввімкненим ближнім світлом фар та не рухалось. Поліція перевірила посвідчення водія, за його згодою оглянула салон автомобіля та багажне відділення, а потім запропонувала пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера або ж в закладі охорони здоров`я, оскільки на їх переконання, відчувався запах алкоголю. Оскільки спиртного він не вживав ні в цей день ні на передодні, він погодився на огляд за допомогою спеціального технічного пристрою. Результат огляду був позитивний - 0,64 %. Запрошені поліцією свідки вказаний результат підтвердили, тоді як він - ОСОБА_1 не міг в нього повірити та від незрозумілості промовчав. Далі поліція відносно нього склала протокол, копію якого йому не вручила, передбачених ст.ст. 55, 56, 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП не роз`яснила та можливості вказати в протоколі свої пояснення не надала як на його вимогу і не надала сертифікат на технічний засіб на якому він проходив огляд. Оговтавшись від вказаних подій він - ОСОБА_1 повідомив поліції, що з результатами огляду не згодний і просив його провести в закладі охорони здоров`я, однак це було проігноровано. Долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер поліції вважав не повними, оскільки вони не містять подій де він просив провести його огляд в лікарні, а залучених поліцією свідків вважав зацікавленими особами у вирішенні справи, оскільки вони товаришують з дільничним інспектором поліції та систематично залучаються поліцією в якості понятих.

Також просив врахувати, що про дату, час і місце судового засідання він повідомлений не був, про судове засідання не знав, на долученій до матеріалі справи розписці, про вручення йому поштового повідомлення, вказано лише його прізвище, без підпису. Про існування постанови суду від 04.06.2020 року він дізнався 09.06.2020 року. Суд не допитав свідків та не врахував того, що позбавлення його права керування транспортним засобом зробить його безробітним та позбавить можливості утримувати сім`ю в якій він виступає єдиним годувальником.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Васильця С.О. які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, п.2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови міськрайонного суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236462 від 23.04.2020 року, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на частину статті та статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, міститься посилання на долучені до протоколу докази. З протоколу вбачається роз`яснення ОСОБА_1 надані йому ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України права та обов`язки, а також факт відмови останнього від його підпису та від надання пояснень (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з яких встановлено, що в їх присутності працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному технічному пристрої Драгер 6820 на що той погодився. Результат 0,64%. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився після чого відносно було складено протокол від підпису якого він теж відмовився як і від надання пояснень (а.с. 2,3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з газоаналізатору Драгер 6820 відповідно до яких, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 пройшов огляд, результат 0,64 % (а.с. 4,5);

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського з яких встановлено факт пропозиції водієві пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою або ж у закладі охорони здоров`я, оскільки з авто відчувався запах алкоголю, факт проходження, в присутності двох свідків, ОСОБА_1 огляду на алкотестері Драгер 6820, результат 0,64 % з яким ОСОБА_1 погоджується, зауважень не висловлює на питання поліції чи буде їхати в заклад охорони здоров`я для повторного огляду відповідає «..ні, нема смисла..» (а.с. 7).

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставний огляд на стан алкогольного сп`яніння, з підстав відсутності у ОСОБА_1 статусу водія, то їх апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з дослідженого відео судом встановлено, як до автомобіля з ввімкненим ближнім світлом фар підходить поліція, в автомобілі одна особа, що перебуває за кермом - ОСОБА_1 , який надає посвідчення водія, страховку, на запитання чи вживав алкоголь відповідає тим, що ні, оскільки тільки приїхав з м. Полтава. Жодних зауважень з приводу того, що автомобілем він не керував, ОСОБА_1 не висловлює як і не вказує про них в складеному відносно нього протоколі.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта і в частині того, що він висловлював бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, оскільки вони також спростовуються матеріалами відео де ОСОБА_1 після добровільного проходження такого огляду на спеціальному технічному пристрої на місці зупинки, з результатом його погодився та відмовився від подальшого огляду в лікарні.

Щодо неповноти відео, зацікавленості свідків та відмову в наданні поліцією сертифікату на спеціальний технічний пристрій Драгер, про що також наголошував ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі, то апеляційний суд такі твердження визнати обґрунтованими не може з підстав відсутності доказів на їх підтвердження. Також, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду будь-яких відомостей, які б свідчили про вжиття ним заходів щодо неправомірних дій поліції, якщо такі, на його думку, дійсно мали місце.

Щодо процесуальних порушень, які на переконання апелянта допустив суд першої інстанції, зокрема безпідставний розгляд матеріалів справи у його відсутність, без допиту свідків, то з ними апеляційний суд погодитись не може з тих підстав, що по-перше, в матеріалах справи міститься розписка про вручення ОСОБА_1 поштового повідомлення (повістки про виклик до суду) (а.с. 13), яка хоч і не містить підпису ОСОБА_1 , однак містить відомості про те, що лист йому вручено особисто. Версія ОСОБА_1 про необізнаність про дату, час і місце судового засідання спростовується власноруч написаною ним заявою про ознайомлення з матеріалами справи та проханням видати йому копію оскаржуваної постанови де він вказує, що причиною не прибуття до суду є його відрядження (а.с. 16), по-друге, матеріали справи не містять клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату та про допит свідків, а тому процесуальних порушень зі сторони суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав. Упередженості суду першої інстанції при розгляді матеріалів справи апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.