Справа № 487/3884/20
Провадження № 3/487/1474/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Притуляк І.О., за участю секретаря судових засідань Янковець Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли з Одеського управління Офісу великих платників податків ДПС про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої на посаді Головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Марконі», проживаючої за адресою АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1

за ст. 163-2 КпроАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №110 від 03.07.2020 року, головний бухгалтер ТОВ «Марконі» ОСОБА_1 , вчинила правопорушення в частині несвоєчасного подання платіжного доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме: податкового зобов`язання зі сплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України за лютий 2020, визначеного у Додатку №4 «Розрахунок з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України» № від 11.03.2020 до податкової декларації з рентної плати за лютий 2020 року № від 11.03.2020 року, чим порушено п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-IV (із змінами та доповненнями),

Дії ОСОБА_1 , були кваліфіковані за ст. 163-2 КпроАП України.

До судового засідання ОСОБА_1 , не з`явилась, подала письмові заперечення, відповідно до яких вину у вчиненні адміністративного правопорушення, не визнала, відповідно до яких, просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що всі платіжні документи були підготовані та підписані нею у встановлений законом строк через систему IFOBS Клієнт-банк АБ «Південний», несвоєчасне подання платіжного доручення відбулося через їх не підписання виконавчим та фінансовим директорами, які мають рівні з нею права та без підпису яких платіжні документи не є дійсними.

Дослідивши матеріали справи та надані заперечення, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 163-2 КУпАП встановлена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 163-2 КУпАП встановлена відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню зате ж порушення, що тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

За змістом ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз норм ст. 163-2 КУпАП України (як першої, так і другої частини), відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та тягне за собою накладення штрафу до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень статті 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини 1 статті 256КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада,прізвище,ім`я,по батькові особи,яка склала протокол;відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (уразі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Уразі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Виходячи із положень статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Згідно вимог пункту «a» частини 3 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», особа, яка обвинувачується у вчинення правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї.

Відповідна частина ст. 163-2 КУпАП у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі №110 від 03.07.2020 року не зазначена, що є порушення права особи на захист у зв`язку із неконкретністю пред`явленого обвинувачення.

Крім того, в матеріли справи не містять буд-яких доказів, стосовно направлення ОСОБА_1 ,. копії вищевказаного протоколу.

Не зазначення в протоколі всіх необхідних відомостей про адміністративне правопорушення позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом встановлено, що згідно статуту ТОВ «Марконі», учасниками вказаного товариства є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (п.1.4 ст. 1 Статуту).

Виконавчим органом Товариства є Директорат, персональний склад якого призначається (обирається) і звільняється (відкликається) з посади Зборами та є підзвітним зборам. До персонального складу Директорату входять Директор Товариства та Виконавчий директор Товариства, які є членами Директорату Товариства та мають рівні повноваження. Директор Товариства обирається за поданням одного з Учасників Товариства, що володіє у сукупності не менш ніж як 50% голосів від загальної кількості голосів Учасників Товариства, а Виконавчий директор Товариства обирається за поданням іншого Учасників Товариства, що володіє у сукупності не менш ніж як 50% голосів від загальної кількості голосів Учасників Товариства (п.6.21 ст. 6 Статуту).

Платіжні документи, інші документи Товариства фінансового характеру та документи щодо розпорядження товарно-матеріальними цінностями вважаються чинними, якщо вони підписані від імені Товариства не менш як чотирма посадовими особами Товариства, у тому числі двома членами Директорату, а саме: а) Директором Товариства; б) Виконавчим директором Товариства; в) Фінансовим директором Товариства; г) Головним бухгалтером Товариства (п.7.3. ст. 7 Статуту).

За змістом платіжних доручень №839, №801, №798 з призначенням платежу: податок на додану вартість за лютий 2020 року; рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України за лютий 2020 року, вказані платіжні доручення були сформовані через систему IFOBS Клієнт-банк АБ «Південний» 26.03.2020 року.

Згідно актів від 27.03.2020 року та 30.03.2020 року сформовані платіжні документи на оплату: податку на додану вартість за лютий 2020 року на суму 1105815 гривень; 70 % орендної плати за оренду майна у Фонду держмайна на суму 13903,49 гривень; рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України за лютий 2020 року на суму 12751,60 гривень не були підписані виконавчим директором ОСОБА_4 та фінансовим директором ОСОБА_5 без пояснення причин.

Відповідно до пояснень від 24.06.2020 року, головним бухгалтером ОСОБА_1 підписи на вказані вище платіжні документи було накладено своєчасно.

Згідно ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1)про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 КУпАП; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи достатніх, належних та допустимих доказів, які з урахуванням конкретних, наведених вище обставин, вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 163-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

При цьому суд враховує, що матеріали адміністративного провадження не містять в собі жодних даних щодо того, які саме винні або необережні дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, не зазначено за якою саме частиною даної статті орган, який склав протокол, кваліфікував дії ОСОБА_1 , відсутні належні докази призначення ОСОБА_1 на посаду (наказ про призначення, тощо), посадова інструкція відповідно до займаної посади або вказівка про її відсутність на підприємстві.

Як зазначалось раніше, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; даних про те, що саме дії або бездіяльність ОСОБА_1 перебували у причинно-наслідковому зв`язку з несвоєчасним оформленням та поданням відповідних фінансових документів матеріали про адміністративне правопорушення не містять.

Керуючисьст. ст. 7, 187, 245, 247, 251, 252, 254, 256, 278, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 163-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І.О. Притуляк