Провадження № 3/161/3265/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Плахтій І.Б, розглянувши матеріали, які надійшли з Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, РНОКПП невідомо,

-за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №450668 від 28.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 28.06.2020 близько 02 год. 30 хв. а с. Гірка Полонка по вулиці Полонківська, перебувала без одягнутої маски, що закривають ніс та рот та перебувала на вулиці без документа, що посвідчує особу, що кваліфіковано за ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча була належним чином судом повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, неявка особи в судове засідання для розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не є перешкодою для розгляду такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 44-3 КУпАП визначено, що відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою складення вказаного протоколу є «перебування без одягнутої маски, що закривають ніс та рот та перебування на вулиці без документа».

Однак, при складанні протоколу інспектором поліції не вказано пряму вказівку на пункт постанови Кабінету міністрів України, статтю Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", або рішення органу місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, вимоги яких порушено, на його переконання, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до п.3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, встановлено, що заборонено перебування в громадських місцях, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме: громадське місце, яке визначене законодавством як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 pоку № 2899-IV).

Натомість, в протоколі інспектором не конкретизовано місце вчинення правопорушення, а вказано лише назву вулиці, на відміну від рапорту від 28.06.2020, де чітко визначено, що ОСОБА_1 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 .

Таке місце перебування відповідає вказаному у протоколі місцю проживання ОСОБА_1 , яке, в свою чергу, не є може вважатися громадським місцем в розумінні положень Закону.

З досліджених матеріалів справи, суд також вбачає, що в матеріалах справи не містяться відеозаписи з нагрудних камер поліцейських чи фотознімків, які б підтверджували факт події та дійсне порушення особою карантинних правил.

Таким чином, в протоколі та матеріалах до нього не зібрано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Суд принагідно зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Отже, встановлюючи відповідно до ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до вимог п.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій