Постанова

Іменем України

21 вересня 2020 року

Смт Краснопілля

Справа № 578/1088/20

Провадження № 3/578/386/20

Суддя Краснопільського районного суду Сумської області Косар А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника 2 мобільної групи відділення ІПС 2 прикордонної застави 2 відділу прикордонної комендатури швидкого реагування Сумської служби (тип С) прикордонного загону Східного регіонального управління Держприкордонслужби, за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення /надалі по тексту також - КУпАП/, права передбачені статтею 268 КУпАП, роз`яснені,

Установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія СхРУ №118262 від 15 вересня 2020 року, складеного заступником начальника Сумського прикордонного загону комендант прикордонної комендатури швидкого реагування Сумського прикордонного загону (в/ч 9933) Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України полковником ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_1 у період з 28.08.2020 до 31.08.2020 в умовах особливого періоду виконуючи обов`язки старшого прикордонних нарядів «Прикордонний патруль» на напрямку Демидівка (РФ) Мар`їно (Україна) в районі інформаційного покажчика № 452/1 «Увага! Державний кордон України! Прохід заборонено!» неякісно здійснював перевірку Державного кордону України /надалі по тексту також ДК/, а саме місце встановлення трапу через загороджувальний паркан типу «Єгоза» та прим`ятості трав`яного покрову в бік загороджувального паркану зі сторони РФ.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що здійснював несення служби відповідно до графіку з 26.08.2020 по 28.08.2020 ділянки ДК на сполученні Демидівка (РФ) Мар`їно (Україна) в районі інформаційних покажчиків № 449-458 «Увага! Державний кордон України! Прохід заборонено!». Під час несення служби можливих ознак та порушень ДК не було виявлено, про що було докладено у встановленому порядку старшому лейтенанту ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за частиною другою статті 172-15 КУпАП настає у разі недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Недбале ставлення до служби означає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

З об`єктивної сторони правопорушення характеризується суспільно-небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби та суспільно-небезпечними наслідками, які можуть настати в результаті цього.

Згідно положень статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги, передбачені статтею 256 КУпАП, зокрема, зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118262 від 15 вересня 2020 року, Рапорт капітана Горюшина Р. та фототаблиця до нього, письмові пояснення ОСОБА_1 , Витяг з книги прикордонної служби за 26.08.2020-31.08.2020/01.09.2020, Висновок службового розслідування за фактом з`ясування обставин порушення державного кордону на ділянці відповідальності віпс «Миропілля» впс «Краснопілля» 31.08.2020, паспортні дані ОСОБА_1 , службове посвідчення ОСОБА_1 , Листок-попередження від 02.09.2018, Службову картку, Лист індивідуальних співбесід, усього на 20 арк.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також - Конвенція).

Так, частина перша статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями частини третьої статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно до положень статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Тобто, вказані норми Конституції вказують на те, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За диспозицією частини другої статті 172-15 КУпАП, недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Так, суб`єктивна сторона вчинення адміністративних правопорушень, передбаченого частиною другою статті 172-15КУпАП характеризується умисною формою вини, тобто прямим умислом.

Відтак, військовослужбовці можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків, лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118262 від 15 вересня 2020 року, у період з 28.08.2020 до 31.08.2020 старший прикордонних нарядів «Прикордонний патруль» ОСОБА_1 неякісно здійснював перевірку Державного кордону України.

Згідно висновку службового розслідування за фактом з`ясування обставин порушення державного кордону на ділянці відповідальності віпс «Миропілля» впс «Краснопілля» 31.08.2020, під час огляду прикордонним нарядом «АОГ» ДК в районі інформаційного покажчика № 452/1 «Увага! Державний кордон України! Прохід заборонено!» підтверджено ознаки порушення режиму ДК, а саме: місця встановлення трапу через загороджувальний паркан типу «Єгоза» про що свідчить деформація верхньої частини паркану, прим`ятість трав`яного покрову в бік загороджувального паркану сторони РФ /давність сліду до 7 діб/.

Як з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_1 здійснював несення служби відповідно до графіку з 26.08.2020 по 28.08.2020 ділянки ДК на сполученні Демидівка (РФ) Мар`їно (Україна) в районі інформаційних покажчиків № 449-458 «Увага! Державний кордон України! Прохід заборонено!». Під час несення служби можливих порушень ДК не було виявлено, про що було докладено у встановленому порядку старшому лейтенанту ОСОБА_3 .

Даний факт також підтверджується висновком службового розслідування за фактом з`ясування обставин порушення державного кордону на ділянці відповідальності віпс «Миропілля» впс «Краснопілля» 31.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 здійснював несення служби відповідно до графіку з 26.08.2020 по 28.08.2020 ділянки ДК на сполученні Демидівка (РФ) Мар`їно (Україна) в районі інформаційних покажчиків № 449-458 «Увага! Прохід заборонено!». Під час несення служби можливих порушень ДК не було виявлено, про що було докладено у встановленому порядку старшому лейтенанту ОСОБА_3 .

Зазначені обставини доводять відсутність умисної форми вини ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення (серія СхРУ №118262) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Держава має організувати свою правову систему таким чином, щоб їх правоохоронні органи могли дотримуватись зобов`язань щодо уникнення порушень прав і свобод людини, принципу верховенства права, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

Згідно п. 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, в зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати статтю 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю, судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

Постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ №118262 від 15.09.2020 відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А. І. Косар