Єдиний унікальний номер 448/1171/20
Провадження № 3/448/480/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2020 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., при секретарі Крив`як О.В., з участю особи ОСОБА_1 , його захисника адвоката Москалика Б.С., перекладачів Базиляк Л.В. та Осман Карім, розглянувши матеріали справи, що надійшли з відділу прикордонної служби «Шегині» Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Судан, уродженця м.Бортсудан Республіки Судан, студента І курсу Одеського інженерного інституту (зі слів), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №015930 від 30.09.2020 року, складеного інспектором прикордонної служби - майстер начальником групи інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шегині» (тип Б) І категорії ОСОБА_3 , відомо, що 30.09.2020 року о 16:30 год. прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з дільничним інспектором прикордонної служби від відділу прикордонної служби «Шегині» на напрямку 508 прикордонного знаку на відстані близько 500 м від лінії державного кордону України, територія Мостиського району Львівської області, було затримано громадянина Республіки Судану ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Польщу поза пунктом пропуску.

Вказано, що ОСОБА_1 такими своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон» та його дії кваліфіковано за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, - заперечив та ствердив про свою невинуватість. Вказав, що приїхав в Україну ще в 2019р. з метою навчання та на даний час є студентом Одеського інженерного інституту, проживає в м.Одеса та є матеріально забезпеченим. Від знайомих, які недавно придбали автомобіль, а в подальшому за допомогою месенджера - програмного забезпечення для смартфонів «Telegram» в ході спілкування за допомогою перекладача з особою на ім`я ОСОБА_4 , дізнався про можливість по дешевій ціні придбати автомобіль на іноземній реєстрації в прикордонному населеному пункті «Шегині», де є «магазин-стоянка» автомобілів з Європи. Саме з цією метою автобусним сполученням 30.09.2020р. добрався з м.Одеси в м.Львів. Зі Львова автомобілем таксі під керуванням водія на ім`я ОСОБА_5 приїхав в с.Шегині Мостиського району Львівської області. Не домовився з останнім про можливість очікування його та ціну. Водій повідомив, що в нічний час йому важко керувати автомобілем, тому не став його чекати та поїхав назад у м.Львів. При собі мав наступні документи: паспорт для виїзду за кордон та дійсну до 15.10.2020р. посвідку на тимчасове проживання в Україні, страховий поліс. Після виходу з таксі він направився до пункту пропуску, оглянув такий здалеку та повернувшись попрямував в напрямку стоянки автомобілів. В ході спілкування з охоронцем стоянки через функцію перекладач «на телефоні» попросив останнього зателефонувати власнику автомобілів, на що останній погодився. Однак в ході телефонної розмови власник повідомив, щоб він ( ОСОБА_1 ) прибув туди завтра. В подальшому повернувся на зупинку в с.Шегині Мостиського району, після чого направився по центральній дорозі від кордону в напрямку м.Львів. Під час руху був зупинений представником прикордонної служби, котрий перевірив наявні у нього документи та за короткий період часу до них під`їхали інші особи у військовій формі і він був затриманий. Ствердив, що не мав наміру вчиняти будь-яких спроб незаконного перетинання державного кордону, зокрема не звертав з центральної дороги, нічого не фотографував, не ходив по лісових смугах, а мав на меті лише пооглядати та придбати собі автомобіль. Зазначив, що по дорозі свого слідування в с.Шегині не бачив будь-яких попереджувальних чи заборонних знаків (таблиць) про «контрольований прикордонний район», однак в нього були наявні всі документи, які дозволяють йому там перебувати. Також ствердив, що після затримання представники прикордонної служби посадили його в автомобіль, відвезли в відділ прикордонної служби, а потім звідти відвезли на якусь місцевість, іншу ніж місце затримання. Вони пройшли від дороги в напрямку поля з деревами, де його кілька разів фотографували разом з працівниками в військовій формі, котрі були озброєні. Вважає, що представники прикордонної служби безпідставно затримали його та діяли по відношенню до нього неправомірно. Крім того, зазначив, що представники прикордонної служби ні при затриманні, ні при складанні документів не роз`яснювали йому право на адвоката; не забезпечили його перекладачем; жодних письмових пояснень він не писав, а ті письмові пояснення від його імені, що містяться в матеріалах справи, написані не ним, не його почерком та такі він не підписував. Своєю рукою писав лише на документі, в якому зафіксовано речі, що були при ньому (на підтвердження вказаних пояснень надав в судовому засіданні зразки почерку та особистого підпису). Наголосив на тому, що не мав наміру нелегального перетину кордону, оскільки навчається в Україні, має дійсні документи, забезпечений грошима та житлом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Москалик Б.С. в судовому засіданні просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, із тих підстав, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №015930 від 30.09.2020 року не відповідає дійсності, оскільки у ньому жодним чином не вказано, які саме дії особи свідчать про спробу перетину ним державного кордону, тобто не зазначено об`єктивної сторони правопорушення; в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення його підзахисним даного правопорушення, а пояснення всіх свідків, що були допитані в судовому засіданні, ґрунтуються виключно на їх припущеннях; в суді також не було доведено прямого умислу особи на вчинення даного правопорушення. Також ствердив, що він (захисник) не був присутній при складанні протоколу про затримання та протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки на час його прибуття вказані протоколи вже були складені. Крім того, на час його прибуття та в ході спілкування з особою не було забезпечено жодного перекладача. Спілкувався з підзахисним самостійно «ламаною» російською мовою.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що 30.09.2020р. в обідній час їхав автомобілем по дорозі с.Шегині в напрямку кордону. Зауважив темношкіру особу з телефоном в руках, яка йшла по вулиці на відстані близько 25-30 м. від зупинки та звернула в напрямку с.Биків Мостиського району. Про зазначені обставини по телефону повідомив представників прикордонної служби.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дільничний інспектор прикордонної служби ВПС «Шегині» пояснив, що 30.09.2020р. вперше побачив ОСОБА_1 біля пункту пропуску та став за ним слідкувати. Далі такий вирушив по дорозі в напрямку м.Львова та повернув в сторону с.Биків Мостиського району. Доповів по команді, прибула група реагування, які затримали вказану особу за межами с.Шегині на відстані біля 500м від державного кордону та доставили до відділу прикордонної служби. При подальших діях він присутнім не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 начальник ВПС «Шегині» Львівського прикордонного загону пояснив, що 30.09.2020 року отримав інформацію про те, що громадянин афроамериканської зовнішності звернув з центральної дороги с.Шегині в напрямку с.Биків Мостиського району. Дав вказівку дільничному інспектору ОСОБА_7 здійснювати за ним спостереження. Коли особа звернув за селом Шегині в напрямку с.Биків він (свідок) під`їхав туди та група реагування. Особу було затримано на околиці с.Шегині, на узбіччі дороги, на відстані 500-700м від центральної дороги. Затриману особу сфотографували біля місця затримання та доставили в підрозділ. Зазначив, що на тій ділянці місцевості, де було затримано дану особу, неодноразово затримували іноземців, які мали намір незаконно перетнути державний кордон, а тому він вважає, що затримана особа також мала намір перетнути кордон поза пунктом пропуску.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 начальник оперативно-розшукового відділу ВПС «Шегині» Львівського прикордонного загону пояснив, що при затриманні ОСОБА_1 участі не приймав. Натомість у відділенні особисто спілкувався з вказаною особою, після його затримання за допомогою перекладача Осман Каріма в телефонному режимі та додатку «перекладач» в телефоні. ОСОБА_1 не хотів спілкуватися, стверджував, що має при собі всі належні документи, чітко не пояснював мети свого прибуття. Зокрема особа вказувала, що займається продажем автомобілів, що це його бізнес та що саме з метою їх придбання він приїхав в м.Львів. Там спілкувався з особою, яка порадила йому іншу особу, обізнану в сфері продажу автомобілів, що проживає в с.Шегині Мостиського району. Однак зазначену мету прибуття придбання автомобілів, затримана особа не підтверджувала відповідними доказами (фото, телефонні дзвінки, тощо). Їхня розмова тримала близько 20-30 хв., жодних письмових пояснень він не відбирав.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виходячи з положень ст.7 КУпАП, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень ст.248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративне правопорушення завжди є протиправною дією (бездіяльністю), тобто діянням, забороненим законом або іншим нормативним правовим актом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використання підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 статті 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто коли правопорушник усвідомлює, що він незаконно перетинає чи вчиняє спробу перетинання державного кордону, передбачає наслідки своїх дій і бажає цього.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

У ст.251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №015930 від 30.09.2020 року, складеного інспектором прикордонної служби майстром начальником групи інспекторів відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Шегині» (тип Б) І категорії ОСОБА_3 , вбачається, що «30.09.2020 року о 16:30 год. прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з дільничним інспектором прикордонної служби від відділу прикордонної служби «Шегині» на напрямку 508 прикордонного знаку на відстані близько 500 м від лінії державного кордону України, територія Мостиського району Львівської області, було затримано громадянина Республіки Судану ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Польщу поза пунктом пропуску».

Із протоколу затримання від 30.09.2020 року відомо, що ОСОБА_1 був затриманий о 16 год. 30 хв. 30 вересня 2020 року на строк до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.

З матеріалів справи (протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне затримання, порядку дій щодо виникнення обстановки в районі н.п.Шегині на ділянці ВПС «Шегині» Львівського прикордонного загону) відомо, що під час затримання 30.09.2020р. при ОСОБА_1 виявлено паспорт громадянина Республіки Судан для виїзду за кордон, а також посвідку на тимчасове проживання в Україні терміном дії до 15.10.2020р., що засвідчує законність перебування особи на території України.

Із порядку дій працівників прикордонної служби щодо виникнення обстановки в районі н.п.Шегині на ділянці ВПС «Шегині» Львівського прикордонного загону від 30.09.2020р. відомо, що о 16.15 год. 30.09.2020 року від місцевого жителя отримано інформацію про рух однієї особи не слов`янської зовнішності в сторону ДК на напрямку 508 прикордонного знаку, 600 метрів до державного кордону; визначено додаткові завдання прикордонним нарядам щодо прикриття підступів до державного кордону, а о 16.30 год. затримано громадянина Республіки Судан на відстані 500м. від лінії ДК.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявні рапорти працівників прикордонної служби щодо виявлення особи та обставин затримання такої, а також письмові пояснення місцевого жителя ОСОБА_10 від 01.10.2020 року наступного змісту: «він гуляв з собакою на околиці в с.Шегині Мостиського району Львівської області, побачив темношкіру особу, яка вийшла з автомобіля таксі та слідувала в напрямку кордону, але не по дорозі до пункту пропуску, а на полі. Зателефонував до працівників прикордонної служби та повідомив їх про вказане».

Схеми щодо порядку слідування особи та місця його затримання з прив`язкою до місцевості, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, а також будь-які інші докази - в матеріалах справи відсутні.

Проаналізувавши матеріали справи та докази надані суду, приходжу до переконання про відсутність достатніх доказів для здійснення судом переконливого висновку, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КупАП, зокрема у вчиненні ним спроби незаконного перетинання державного кордону України.

Так, КУпАП визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів та складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, а саме: місце, час вчинення і суть правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 не зазначено, якими саме діями правопорушника виразилась незаконна спроба перетину державного кордону і в чому конкретно вона полягала, місце та час скоєння адміністративного правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення йдеться виключно про час та місце затримання особи.

Що стосується зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, а також протоколу про адміністративне затримання від 30.09.2020 року, то суд вважає, що дані письмові докази не можуть бути прийняті судом до уваги в якості переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, пов`язаного з вчиненням спроби незаконного, умисного перетинання державного кордону України, оскільки вони підтверджують лише місце затримання ОСОБА_1 , однак їх зміст не свідчить про спробу перетинання ОСОБА_1 державного кордону України.

Факт, що ОСОБА_1 був затриманий за 500 метрів від державного кордону України сам по собі не свідчить про те, що він вчинив спробу перетнути державний кордон України.

Будь-яких переконливих і достатніх доказів, які б спростовували пояснення ОСОБА_1 щодо обставин його затримання та мети перебування в прикордонному районі (с.Шегині Мостиського району) - в матеріалах справи немає.

Також суд звертає увагу на порушення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст.256 КупАП, які полягають у наступному.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є громадянином республіки Судан, не володіє українською мовою, бажає давати пояснення англійською мовою, проте протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-1 КУпАП від 30.09.2020р. складено без участі перекладача (в якості перекладача зазначено особу Валах О.В., яка є працівником прикордонної служби, кваліфікація якої на підтвердження знання відповідної мови належним чином не підтверджена), а також без участі захисника особи, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями захисника адвоката Москалика Б.С., призначеного за Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області від 30.09.2020 року №2191 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі ОСОБА_11 , до якого застосовано адміністративне затримання на підставі повідомлення ВПС «Шегині», котрий (захисник) ствердив, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання особи він участі не приймав, а вказані документи були складені та оформлені вже до його прибуття. Відтак, суд ставить під сумнів допустимість вказаного протоколу як доказу по даній справі.

Щодо показань свідків, безпосередньо допитаних в судовому засіданні, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то такі не надали жодних пояснень, в яких саме діях ОСОБА_1 і в чому саме конкретно виразилась незаконна спроба останнього перетнути держаний кордон.

Щодо наявних в матеріалах справи рапортів представників прикордонної служби, тобто фактично пояснень зацікавлених осіб, які є працівниками прикордонної служби, то на думку суду, такі не можуть бути допустимими доказами вини та по своїй суті не містять вказівок на дії особи ОСОБА_1 , в яких виразилась спроба незаконного перетинання державного кордону.

Крім того, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, необхідно встановити наявність прямого умислу у особи, яка вчиняє вказане адміністративне правопорушення (суб`єктивної сторони правопорушення), однак наявності такого умислу у ОСОБА_1 в судовому засіданні не було доведено.

Будь-яких інших доказів по даній справі суду не надано та переконливо не спростовано пояснень ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв спроби перетинання державного кордону; умислу на спробу перетинання державного кордону України не мав.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони даного правопорушення, а отже і складу правопорушення вцілому.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25). У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06.12.1988 зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Однак, достовірність доказів, які є сумнівними та відсутність доказів зібраних особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення є неприпустимою, оскільки суперечить позиції ЄСПЛ та порушує презумпцію невинуватості особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у даній справі доказів не є достатніми для висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, - «спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України».

Враховуючи вищенаведене, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки у відповідності до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого із ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 1, 9, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Мостиський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.В. Кічак

Постанова суду набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.В. Кічак