1Справа № 335/302/20 3/335/218/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2019 о 12 год. 28 хв. в м. Запоріжжі, по бул. Шевченка, буд. 42, керував транспортним засобом ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Від керування ТЗ відсторонений. Про повторність попереджений. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 31.12.2019 о 13 год. 40 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборний, буд. 147, керував транспортним засобом ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, рухаючись в крайній лівій смузі та повертаючи на право, скоїв зіткнення з автомобілем Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Травмованих не має. Чим порушив п.п. 2.3; 13.1 Правил дорожнього руху.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою суду від 06.03.2020 справи про адміністративні правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав та пояснив обставини скоєного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 9 КУпАП України, визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 124 КУпАП України, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.3 ПДР України закріплені обов`язки водія для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Вина в скоєному підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 168843 від 31.12.2019 за ст.124 КУпАП; відеозаписом з місця події; архівом правопорушень; схемою ДТП від 31.12.2019; поясненнями водіїв; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 31.12.2019 (не перебуває у стані сп`яніння); фото таблицею.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив обставини скоєного Не визнає складений на нього адміністративний протокол у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та пояснив, що даний протокол не відображає всі обставини справи, та не відповідає вимогам ст. 130 КпАП України та ст. 266 КпАП України. Протокол, було складено з грубим порушенням норм чинного законодавства і не може бути дійсним. 31.12.2019 поліцейським ОСОБА_3 було зупинено його транспортний засіб та запропоновано йому пройти огляд у медичному закладі, а саме КУ «ОКНД» Запорізької обласної ради, у лікаря-нарколога. Всупереч вимог ст. 266 КУпАП, поліцейським не було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 повідомляв поліцейського, що у зв`язку з його хворобами йому потрібно приймати їжу по годинам, і в той час він не може їхати в обласний клінічний наркологічний диспансер Запорізької обласної ради. Поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення, але не зазначений час скоєння правопорушення. 31.12.2019 після складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 добровільно звернувся до «ОКНД» ЗОР, та пройшов медичне обстеження, що підтверджується Висновком, згідно якого ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції. Також зазначає, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та КУпАП, час скоєння правопорушення у протоколі відсутні. Крім того зазначив, що повторно його було зупинено, у зв`язку з особовою неприязню патрульних. Зазначив, що він не перебуває на обліку у наркодиспансері та не має наркозалежності та ніколи не вживав наркотиків. Надавши суду письмові пояснення та клопотання про закриття справи з додатками до них.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП, передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Статтею 9 КУпАП України, визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. 6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 168842 від 31.12.2019 за ч.1 ст.130 КУпАП, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів. Із нього слідує, що факт відмови водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку встановлено у присутності двох свідків, отже він відповідає вимогам ст. 256 КпАП України та в силу ст. 251 КпАП України є доказом у справі.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутніми при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки ним особисто було надано пояснення працівнику патрульної поліції, що він вживав наркотичний засіб напередодні.

Також, суд критично відноситься до пояснень правопорушника та надані ним клопотання про закриття провадження по справі, оскільки пояснення та доводи спростовуються долученими до матеріалів справи доказами, та не дають достатніх підстав для висновку про відсутність складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в даному випадку.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає та розцінює дії водія ОСОБА_1 , як уникнення від огляду на стан наркотичного (іншого) сп`яніння. Своїми фактичними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху та його дії органом Національної поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху кваліфіковані вірно.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Посилання порушника на те, що він нібито їхав проходити медичний огляд на виявлення стану наркотичного (іншого) сп`яніння, після того, як на нього був складений адміністративний протокол, у скоєні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та з урахування його нервового стану він скоїв ДТП, після чого з працівниками патрульної поліції поїхали до лікаря нарколога, де складено висновок №6251 від 31.12.2019, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, суд не приймає до уваги, оскільки в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, а саме: відмова від проходження особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Тому, посилання на медичний висновок від 31.12.2019 за №6251, що складений в результаті скоєння ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди того ж дня, яка сталася пізніше (через годину) ніж складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними та не є підставою для закриття провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Решта доводів ОСОБА_1 є несуттєвими, ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів чинного законодавства та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, відповідні заперечення ОСОБА_1 суд розцінює як модель захисту з метою уникнення стягнення за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Крім того, пунктом 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Аналогічні положення містять п.п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року: «6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду».

Проте жодним нормативним документом не передбачено, яким чином повинна бути зафіксована відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у разі обрання водієм проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

У такому випадку відмова водія від проходження огляду на місці зупинку може бути підтверджена будь-якими фактичним даними, що містяться у матеріалах справи.

Матеріали справи містять направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я, форма якого відповідає формі, визначеній Додатком 1 до Інструкції, а тому, з урахуванням відомостей про відмову водія від проходження огляду і в закладі охорони здоров`я, суд не має сумнівів, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу мала місце.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у провину не знаходження у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху, який містить імперативний припис, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім цього суддя зазначає, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Згідно довідки старшого інспектора адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції майора поліції Ніценко Ю.І., у ОСОБА_1 не зафіксовано повторності за ст. 130 КУпАП. Посвідчення водія на право керування транспортними засобами вилучено.

Як передбачено ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Згідно п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Отже, вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які полягають у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та у порушенні Правил дорожнього руху що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 вчинив декілька адміністративних правопорушень, які одночасно розглядаються одним і тим самим органом, суд приходить до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає більш суворе стягнення ніж санкція за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним подібних правопорушень в майбутньому.

Відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 124, 130, 245, 252, 283-285, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., (Отримувач: УК у м.Запоріжжі/Вознесенівс./21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 38025409, Номер рахунку (IBAN): UA0008007, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з моменту проголошення постанови.

Суддя: І.А. Крамаренко