Справа № 344/210/20
Провадження № 33/4808/106/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Милитчука Ігоря Михайловича, розглянувши апеляційну ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.02.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що у справі немає жодних доказів того, що після зупинки працівники поліції запідозрили його перебування в стані наркотичного сп`яніння саме в присутності двох свідків, що прямо передбачено ст. 266 КУпАП, а тому, вказане порушення, на думку апелянта, свідчить про недійсність огляду. Стверджує, що вини у вчиненому адміністративному правопорушенні він не визнавав, про що й зазначив у протоколі, оскільки жодних наркотичних засобів він не вживав. Вказує, що судом не було витребувано акту медичного огляду на підставі якого було зроблено висновок лікарем. Не погоджується з відібранням у нього на дослідження біологічного матеріалу у виді сечі, в той час як він мав бажання здати аналіз крові. Вказує на розбіжності в часі відібрання біоматеріалу 28.12.2018 р. о 00-35 год. з часом надходження біоматеріалу в лабораторію 28.12.2019 року о 09-00 год., та з часом складання протоколу 28.12.2019 року о 01-19 год. Звертає увагу суду на те, що на його прохання здати на лабораторне дослідження аналіз крові, лікар відмовив з причин власного небажання проводити такий аналіз, що підтверджується його письмовим звернення до начальника лікарні. Вважає, що експрес-тест «Профітест», завдяки якому проводився огляд, не є професійним приладом вимірювальної техніки, що суперечить п. 9 Інструкції та роз`ясненням в.о. міністра охорони здоров`я ОСОБА_2 , а тому, на думку апелянта, показники такого тесту не є достовірними. Вказує на те, що біологічний матеріал було відібрано в одну ємкість, в той час, як мало бути відібране в дві ємності. Також звертає увагу на те, що протокол складений у присутності лише поліцейського, який доставив його на огляд.

Постановою судді встановлено, що, ОСОБА_1 28.12.2019 року о 00-17 год. в м. Івано-Франківську, по вул. С. Стрільців, керував транспортним засобом марки "AUDI 80", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; захисник Милитчук І.В., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Повідомили, що права їм зрозумілі.

Захисник Милитчук І.В. заявив клопотання про долучення до матеріалів провадження копії висновків лікарів-наркологів про результати проведеного щодо ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння за різні періоди часу; відповідь КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» та акт, на підставі якого робився висновок лікаря щодо перебування ОСОБА_1 у наркотичному стані у даній справі. Вказане клопотання задоволено, надані документи долучені до матеріалів провадження.

ОСОБА_1 заявив клопотання про проведення експерименту, а саме, тесту бубликів з маком на наявність в них наркотичних речовин за допомогою експрес-тест «Профітест», мотивуючи своє прохання тим, що, на думку сторони захисту, саме вживання ОСОБА_1 бубликів з маком спровокували наявність в його сечі вмісту наркотичних речовин.

В задоволенні вказаного клопотання відмовлено з тих підстав, що проведення запропонованого експерименту не ґрунтується на законі, а перевірка наявності чи відсутності вмісту наркотичних речовин в бубликах з маком проводиться виключно експертними закладами.

Під час апеляційного розгляду:

-ОСОБА_1 та його захисник Милитчук І.М. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 28.12.2019 року після 00-00 год. він рухався на своєму транспортному засобі, в якому знаходились пасажири, яких він перевозив, працюючи як таксист, але без належного оформлення. Пасажири попросили зупинити транспортний засіб біля пошти, у зв`язку із чим, він зупинився в місці де зупинка була заборонена. Після цього, під`їхав патруль полії, який зупинився поруч. Під час його спілкування з працівником поліції, поліцейський посвітив ліхтариком йому в очі, та повідомив, що його зіниці не реагують на світло. Після чого, працівник поліції сказав, що йому потрібно пройти огляд в лікарні на стан наркотичного сп`яніння. Він погодився, та його доставили в лікарню по вул. Млинарська, де він, надав біоматеріал сечу в скляну банку. При ньому лаборант розподілив цей біоматеріал у дві пластикові ємності, та при ньому ж зробив аналіз сечі одного із пластикових ємностей тест-смужками експрес-тест «Профітест». Після цього, лікар зробив висновок про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, з чим він категорично не погодився, у зв`язку із чим й не підписав цей висновок. Пізніше, цього ж дня, він звернувся до цього ж лікаря, з метою проведення ще одного тесту, з проханням взяти кров на дослідження, проте лікар відмовив. Вважає, що позитивний результат тесту відбувся внаслідок вживанням ним бубликів з маком, а їх вживання не є злочином. На думку апелянта, за тих умов, висновок лікаря є недійсним. Звернув увагу суду на те, що після цієї події, його неодноразово зупиняли працівники поліції та направляли на огляд, що підтверджується наданими суду висновками дікарів-наркологів, з яких вбачається про відсутність у нього наркотичного сп`яніння, що, на думку апелянта, є доказом того, що він не вживає жодні наркотичні засоби, та підозра працівників поліції у цьому, є хибною. Вважає, що огляд проведений із порушенням п. 16 Інструкції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову судді без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, апелянт висловив свою незгоду в частині: 1) відсутності посилання працівників поліції на наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, виявлених під час огляду в присутності двох свідків; 2) не витребування судом першої інстанції акту медичного огляду на підставі якого було зроблено висновок лікарем-наркологом; 3) відібрання у нього на дослідження біологічного матеріалу у виді сечі, в той час як він мав бажання здати повторний аналіз з біологічним матеріалом у виді крові; 4) наявності явних розбіжностей в часі відібрання біоматеріалу 28.12.2018 року о 00-35 год. з часом надходження цього біоматеріалу в лабораторію 28.12.2019 року о 09-00 год. та із часом складання протоколу 28.12.2019 року о 01-19 год.; 5) проведення огляду непрофесійним приладом вимірювальної техніки, а саме за допомогою експрес-тест «Профітест»; 6) відібрання біологічного матеріалу в одну ємкість, в той час, як забір вказаного матеріалу повинен відбиратися у дві ємності; 6) складання протоколу у присутності лише поліцейського, який доставив його на огляд.

Проте, під час апеляційного перегляду постанови судді суду першої інстанції, вказані доводи апелянта не спростували законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення в частині наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Вважаю, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув матеріали справи за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом першої інстанції правильно було встановило, що ОСОБА_1 28.12.2019 року о 00-17 год. в м. Івано-Франківську, по вул. С. Стрільців, керував транспортним засобом марки "AUDI 80", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Млинарська, 21 (а.п. 12-14).

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 314877 від 28.12.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 28.12.2019 року о 00-17 год. в м. Івано-Франківську, по вул. С. Стрільців керував транспортним засобом марки «AUDI 80», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога за адресою м. Івано-Франківськ, вул.Млинарська, 21, підтверджується й висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок) №701, складеного лікарем-наркологом 28.12.2019 року о 00-30 год., з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (а.п. 1-2).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, а тому відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Оцінюючи доводи апелянта в частині відсутності посилання працівників поліції на конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, що були виявлені поліцейськими під час його огляду, то звертаю увагу на обставини за яких ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти такий огляд, а саме з підстав того, що його зіниці не реагували а світло, що не заперечує апелянта, та повідомив про це в суді апеляційної інстанції.

Виходячи з приписів п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), у працівників поліції були законні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з виявленими ознаками такого стану - звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відрізняється від аналогічного порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, зі змісту Інструкції вбачається, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї Інструкції, уповноважена особа працівник поліції, направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Між тим, встановлення ознак наркотичного сп`яніння носить суб`єктивний характер, оскільки залежить від особистого сприйняття конкретних обставин особою, яка уповноважена законом на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, в той час як остаточний висновок робить лікар-нарколог в закладі охорони здоров`я, а тому, обов`язковість залучення свідків для підтвердження наявності у водія ознак наркотичного сп`яніння, виявлених працівниками поліції, не передбачено діючим законодавством.

Посилання апелянта, як на порушення процедури проведення огляду на те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалось лише у присутності поліцейського, який доставив його на огляд, є безпідставним, оскільки відповідно до п. 7 Порядку направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Саме з зазначених вище підстав, огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Виходячи з системного аналізу діючого законодавства, враховуючи певну специфіку процедури проведення огляду осіб на стан наркотичного сп`яніння, наявність двох свідків, так само як й внесення відомостей щодо них в протокол про адміністративне правопорушення, не є обов`язковою умовою за наявності висновку медичного закладу щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Доказів щодо порушення працівниками поліції законодавства (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

В той же час, надані стороною захисту копії трьох висновків лікарів-наркологів КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» №16 від 15.01.2020 року, №26 від 21.01.2020 року та №47 від 01.02.2020 року щодо ОСОБА_1 про відсутність у останнього ознак наркотичного сп`яніння в інші дні проведення аналогічних оглядів, не спростовують висновок лікаря-нарколога №701 від 28.12.2020 року, що міститься у вказаному провадженні.

Наявність вказаних висновків не вказують на можливу упередженість як працівників поліції, так й лікарів наркологів, або їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 було направлено на огляд різними працівниками поліції, що вбачаться з граф - «Ким та коли направлено на огляд» висновків лікарів-наркологів, що надані стороною захисту.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не було витребувано акту медичного огляду на підставі якого було зроблено висновок лікаря-нарколога №701 від 28.12.2020 року, не впливають на законність судового рішення та доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки обов`язковість такої дії з боку суду прямо не передбачена законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Між тим, клопотання сторони захисту щодо витребування вказано акту, матеріали провадження не містять.

В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП, суд приймає рішення на підставі доказів наданих учасниками судового провадження.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили та оцінюються у сукупності з іншими доказами по справі.

У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стосовно ж доводів апелянта щодо неправомірності проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою непрофесійного приладу вимірювальної техніки - експрес-тесту «Профітест», то перевірка вказаних доводів не знаходиться в полі правового визначення.

Генеральним директором КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_3 з цього приводу, надано вичерпну відповідь за №01-7/206 від 12.03.2020 року.

Так, під час апеляційного провадження стороною захисту надано відповідь генерального директора КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» Скопича В. №01-7/206 від 12.03.2020 року, разом із актом медичного огляду №701 від 28.12.2020 року, на підставі якого, й було зроблено висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 та його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

З наданої відповіді вбачається те, що дослідження проводились за допомогою імуноферментної системи NEW VISION DIAGNOSTICS «ПРОФІТЕСТ» на 10 видів наркотичних речовин, з долученням копії сертифікату, та певними роз`ясненнями про те, що у даному тесті використані унікальні антитіла для селективного виявлення наркотичних речовин або їх метаболітів у сечі з високим рівнем чутливості та специфічності.

Водночас в даному листі міститься роз`яснення про те, що незважаючи на високу чутливість і специфічність даного тесту, існує можливість отримання неправильного результату через присутність у сечі інтерферентних субстанцій, а тому, при огляді, вагомим чинником виступав повний збір анамнезу лікарем про вживання будь-яких ліків впродовж останніх 3-х днів та комплексний лікарський огляд.

Законні підстави для визнання відповіді медичного закладу неналежним чи недопустимим доказом по справі, відсутні, що в свою чергу унеможливлює ставити під сумнів наявну в ній інформацію.

В п. 7, 8 розділу III Інструкції вказано, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим, в той час як метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Отже, Інструкцією прямо не заборонено проводити огляд за допомогою експрес-тесту, а виходячи з наданої відповіді КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_3 , то саме за для уточнення правильності показників тесту, проводився повний збір анамнезу лікарем-наркологом та комплексний лікарський огляд, що підтверджується відомостями, що містяться в акті, долученому до вказаного листа.

Таким чином доходжу висновку, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , який був проведений лікарем-наркологом в медичному закладі, відповідає процедурі, яка передбачена Інструкцією.

Під час перевірки дотримання порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не встановлено порушень, які б свідчили про недійсність висновку лікаря.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

З п. 13 Розділу ІІІ Інструкції вбачається, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноважень лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов`язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема ст. 28 Конституції України згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.

Відповідно до п. 10 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, з метою вмісту однієї ємності використовувати для первинного дослідження, а вміст другої ємності зберігати протягом 90 днів.

Стосовно доводів апелянта в частині відмови лікаря-нарколога у заборі для дослідження біологічного матеріалу у виді крові, так само як й доводи щодо відібрання біологічного матеріалу у виді сечі в одну ємкість, то під час апеляційного перегляду не встановлено, що з боку медичних працівників було допущено фальсифікації чи порушень порядку відбору біоматеріалу у ОСОБА_1 .

Посилання апелянта на наявні розбіжності в часі відібрання біоматеріалу 28.12.2018 року о 00-35 год. з часом надходження біоматеріалу в лабораторію 28.12.2019 року о 09-00 год. та із часом складання протоколу 28.12.2019 року о 01-19 год., не є безумовним доказом фальсифікації біоматеріалу, за умови наявності в п. 21 акті №701 від 28.12.2019 року наступної інформації: «Лабораторна діагностика з метою наявних речовин впливу: час проведення лабораторних тестів 23.12.2019 року сеча 00-43 год.», «дата і час відбору 28.12.2019 року сеча 00-43 год.», що повністю узгоджується з часом, коли ОСОБА_1 було направлено на огляд, а саме - 28.12.2019 року о 00-20 год., що чітко зазначено у висновку лікаря №701 від 28.12.2019 року (а.п. 1).

Крім того, вказані розбіжності у часі містяться у долученої до апеляційної скарги довідки від 17.01.2020 року результату токсилогічного дослідження №2347 (а.п. 22), в той час як з протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що початок події мало місце 28.12.2019 року о 00-17 год., а з особистих пояснень ОСОБА_1 від 28.12.2019 року, долучених до апеляційної скарги вбачається, що відмова лікаря у заборі в нього біологічного матеріалу у виді крові мала місце 28.12.2019 року о 02-05 год., з вказівкою на те, що за годину до цих подій лікар проводив аналіз його сечі (а.п. 1, 25).

Щодо доводів апелянта в частині того, що лікар відмовив на його прохання відібрати на дослідження аналіз крові, з причин власного небажання проводити такий аналіз, що підтверджується його письмовим зверненням до начальника лікарні, то з цього приводу міститься роз`яснення у відповіді генерального директора КНП «Прикарпатське некомерційне підприємство «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» Скопича В. №01-7/206 від 12.03.2020 року наступного змісту: « ОСОБА_1 о 01-55 год. звернувся у супроводі невідомого чоловіка, почав погрожувати судом, вимагав повторного огляду (в той час як доцільності у такому огляді, на момент огляду не було, й рекомендовано звернутись о 08-00 год. до іншого лікаря). Під час розмови без попередження та згоди лікаря заявник почав фото- і відео фіксацію з відмовою показати відзнятий матеріал та покидати медичний заклад. Було викликано наряд поліції з фіксування вказаної події. На момент повторного звернення були ознаки наркотичного сп`яніння, яке діагностовано з 00-30 год. до 01-00 год.».

Отже, доводи апелянта, в частині як порушення працівниками поліції порядку проведення огляд на стан наркотичного сп`яніння, так й в частині порушення в медичному закладі вимог щодо відбору біологічного середовища, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9а ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Вважаю, що адміністративне стягнення обране судом в межах ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним, відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.

За таких обставин, доходжу висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від від 12.02.2020 року, якою ОСОБА_1 , притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло