Шаргородський районний суд
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року

м. Шаргород

справа № 152/1033/20

провадження № 3/152/531/20

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області 14.12.2012, РНОКПП НОМЕР_2 ,

- за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.09.2020 о 22 годині 05 хв. в м. Шаргород Вінницької області по вулиці Героїв Майдану керував скутером «FORTE» з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах викладених вище визнав, також його винуватість доведена доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 462623 від 14.09.2020 (а.с.1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 14.09.2020 (а.с. 2,3).

Вказані докази суддею приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи, відповідно до ст.280 КУпАП, зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Вимогами ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактів керування транспортним засобом і його руху перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував, дії працівників поліції не оскаржував.

Відповідно до вимог п.п.2.5, 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а також під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу; водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначив, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Правопорушник ОСОБА_1 не оспорює факту відмови від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів переконують суддю, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, тобтовідмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, винуватість його доведена і він повинен нести адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

За положеннями п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З довідки Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_1 згідно інформаційного порталу Національної поліції України АІС «Армор» та підсистеми «НАІС», посвідчення водія не отримував (а.с.6).

У абзаці 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, в даному випадку стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суддею не застосовується.

При призначенні виду та міри стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступень вини, те, що умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, і свідчать про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення, при цьому у правопорушника були відсутні підстави для не проходження огляду на стан сп`яніння.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, що виключають адміністративну відповідальність не встановлено.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Підстав для передачі матеріалів про адміністративні правопорушення на розгляд громадської організації, трудовому колективу немає.

Підстав звільнення від адміністративної відповідальності не встановлено.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст. 130, ст.ст. 283, 284, 294 КпАП України,п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисотнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Скаргу щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Суддя: Т.О. Соколовська