Справа № 314/1306/20
Провадження № 3/314/534/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2020 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., секретар судового засідання Павлівська І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, на момент скоєння правопорушення працював молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Вільнянським РВ ГУМВС України в Запорізькій області 25.03.2011 року,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участю: прокурора Коваленка О.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

встановив:

26.03.2020 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до осіб, які зобов`язані подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначені ч. 1 та ч. 2 цієї статті, відносяться особи, зазначені у п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Згідно з пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи, згідно з пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, достовірно знаючи про необхідність подати у період часу з 01.01.2019 по 06.08.2019 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за неохоплений раніше поданими деклараціями, у порушення вимог ч. 2 ст. 45, п. 5-1 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 подав її несвоєчасно, лише 06.09.2019, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному адміністративному правопорушенні визнав.

Прокурор Коваленко О.О. у судовому засіданні вважає наявними підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки він порушив термін подання декларації, яку фактично подав із затримкою.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

До матеріалів справи, в якості доказів, долучено повідомлення про факт неподання чи несвоєчасне подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування стосовно ОСОБА_1 , яке датоване 07.08.2019 року.

До того ж, до матеріалів справи долучено послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 згідно яких останній 06.09.2019 року о 15:59 год. подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за неохоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, встановлено, що згідно публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, несвоєчасно без поважних причин подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідних форм на веб-ресурсі сайту НАЗК, а саме 06.09.2019 року, що є порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому, будь-яких обставин, які б об`єктивно унеможливлювали подання ОСОБА_1 декларації у передбачений Законом строк, не вбачається.

Отже, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вказане адміністративне правопорушення вчинене 07.08.2019 року, тобто день неподання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при цьому, фактичним днем виявлення вказаного порушення є 07.08.2019 року (повідомлення про неподання декларації). При цьому, як зазначалося вище, матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП надійшов до Вільнянського районного суду Запорізької області 26.03.2020 року.

Таким чином, проаналізувавши досліджені докази, суд дійшов висновку, що у своїй сукупності вони підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Разом з цим, діючим законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Про це ЄСПЛ зокрема зазначає у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Така правова позиція узгоджується зі ст. 8 Конституції України, відповідно до якої, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що станом на датурозгляду справи, закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП, суд, -

постановив:

на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.О. Кіяшко

24.09.2020