Справа № 226/502/20
Провадження №3/226/233/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

04.03.2020 суддя Димитровського міського суду Донецької області Салькова Віра Сергіївна, за участю прокурора Натеси М.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Шахтарську Донецької області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-6 КпАП України,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №35 від 23.01.2020, що надійшов до суду з Управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, ОСОБА_1 08.04.2019 несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування,або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (діяльність на посаді помічника командира загону 10 ВГРЗ м. Мирнограда), за минулий рік, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.172-6КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно працював помічником командира загону 10 ВГРЗ м. Мирнограда, звільнився з 15.04.2018. Коли звільнився, подав декларацію, після чого вважав, що не повинен більше подавати, про письмове попередження забув. Наприкінці березня 2019 року отримав лист з 10 загону ВГРЗ про необхідність подання декларації, вирішив, що це помилка. Коли з`ясувалося, що декларацію все ж подавати потрібно, почав збирати відомості, перереєстровував електронний ключ. Того часу сильно хворіла його дружина, хворіє і досі, вся увага була на неї. Коли намагався подати декларацію, не міг зайти до сайту НАЗК, який працював нестабільно. Сталося так, що зміг подати декларацію лише 08.04.2019. Не мав жодного умислу на вчинення правопорушення, просить закрити провадження у справі. Також зауважив, що за діючим законодавством всі дії з проведення перевірки щодо суб`єкта декларування уповноважені здійснювати виключно посадові особи НАЗК, а не органи поліції і прокуратури.

Прокурор в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи та вислухавши її учасників, вважаю за необхідне закрити провадження у ній, виходячи з такого.

Відповідно до вимогст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КпАП України передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз наведених норм тягне за собою висновок, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КпАП України є формальним, а обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КпАП України має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію, передбачену ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», про строк її подання, проте усвідомлено з будь-яких мотивів вирішила не подавати декларацію вчасно і умисно не подала її у встановлений законом строк.

Зі змісту положень ст.ст.250,251 КпАП України вбачається, що орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що приймає участь в розгляді судом протоколів за ст.172-6 КУпАП, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання декларації.

Доказів наявності прямого умислу у ОСОБА_1 , спрямованого на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, судді надано не було.

Матеріали справи підтверджують той факт, що ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до абзацу 2 частини 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» повинна подати декларацію як особа, що припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» п.2 ч.1 ст.3. Так, будучи звільненим з 15.04.2018 з посади помічника командира загону 10 ВГРЗ м. Мирнограда наказом №50/к від 12.04.2018, ОСОБА_1 мав подати зазначену декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, до 01.04.2019. Листом від 12.04.2018 №04/7-422 10 ВГРЗ ОСОБА_1 попереджено про необхідність подання декларацій за поточний період на дату звільнення 15.04.2018 та за 2018 рік до 01.04.2019. Отже, ОСОБА_1 знав про свій обов`язок подати декларацію за 2018 рік до 01.04.2019.

В той самий час доказів наявності у нього саме умислу на неподання (несвоєчасне подання) декларації а ні органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, а ні прокурором під час розгляду справи судді не надано.

Згідно зі ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КпАП України мають бути досліджені докази того, що особа усвідомлювала протиправність неподання нею декларації особи, передбачала можливість настання негативних наслідків неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Матеріали справи щодо ОСОБА_1 не містять доказів наявності у нього умислу на порушення строку подання декларації. Разом з тим, ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання декларації без поважних причин.

Статтею 62 Конституції України закріплено існування і застосування і державі презумпції невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Особа може бути притягнута до відповідальності лише на підставі тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо її вини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 21.04.2011 «Нечипорук і Йонкало проти України» та у рішенні від 06.12.1998 «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» дійшов висновків, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відсутність у справі доказів наявності умислу ОСОБА_1 на несвоєчасне подання декларації та підтвердження ним відомостей про хворобу дружини з 21.01.2019 щонайменш по 24.05.2019 шляхом надання виписки із медичної карти ОСОБА_2 , що підтверджує його посилання складні життєві обставини на той час, на ставить під сумнів винуватість останнього у вчиненні умисного правопорушення, інкримінованого йому, несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Крім того, окремо підлягає зауваженню те, що матеріали, додані до наявного адміністративного протоколу, містять відомості щодо обставин подання ОСОБА_1 декларації одразу після його звільнення у квітні 2018 році і не містять документів, які пов`язані із поданням декларації за 2018 рік у квітні 2019 року. Надана довідка про результати пошуку поданих декларацій за критерієм ПІБ на а.с.28 виконана у край низькій якості, що перешкоджає встановити, коли і за який період подані декларації ОСОБА_1 . Про подання декларації за 2018 рік саме 08.04.2019 вказують лише пояснення самого ОСОБА_1 та відомості протоколу про адміністративне правопорушення, що є явно недостатнім для притягнення особи до адміністративної відповідальності за будь-яких умов.

Наведене у сукупності вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності, зокрема, складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст.ст.283,284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя: В.С. Салькова