Провадження №3/760/6223/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Курова О.І., при секретарі Григорович Л.Лю, за участю прокурора, адвоката Сіліної М.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національного агентства з питань запобігання корупції Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 47-01/19/20 від 17.06.2020 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту організаційної роботи - начальника відділу забезпечення захисту інформації та розвитку інформаційних систем Антимонопольного комітету України, несвоєчасно подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування у зв`язку з отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, у сумі 95 139,62 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП не визнав, зазначив, що отримав дохід у вигляді заробітної плати у червні 2018 року у розмірі 75 302,00 грн. Дана сума не перевищувала 50 мінімальних прожиткових мінімумів, встановлених на 01 січня 2018 року. Про нарахування загальної суми заробітної плати у червні 2018 року у розмірі 104 209,62 грн. дізнався фактично лише 12.09.2019 року, коли стало відомо, що працівники поліції звернулись із запитом за місцем його роботи про надання документів для вирішення питання про притягення його до адміністративної відповідальності. Тоді він звернувся в бухгалтерію і попросив надати йому довідку про нараховану у червні 2018 року заробітну плату. 12.09.2019 він отримав довідку і зразу ж зробив повідомлення про зміни в майновому стані. Умислу приховувати свій майновий стан він не мав, оскільки перебуває на державній службі, є законослухняним громадянином, отримані доходи він вказав в декларації за 2018 рік.

Адвокат Сіліна М.Д. просила закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що ОСОБА_1 не мав умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес. Станом на 01.01.2018 року сума, яка перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб складала 88 100 гривень, а ОСОБА_1 отримав дохід у виді заробітної плати 75 302 гривень, тому він не набув обов"язку, встановленого ч.2 ст.52 Закону України " Про запобігання корупції", повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані. Згідно рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 3 дохід, який був нарахований, але не сплачений/ не отриманий /, не повідомляється.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, адвоката, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, у зв`язку з нархованим у червні 2018 року доходом у сумі 104 209.62 гривень, лише 12.09.2019 о 18 год. 32 хв., коли отримав довідку про доходи.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи. Так само, під час розгляду справи не було встановлено мотивів ОСОБА_1 на уникнення фінансового контролю, отриманих доходів за 2018 рік.

Про це свідчить той факт, що під час подання щорічної декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік ОСОБА_1 була відображена відповідна інформація, в тому числі всі нарахування, зроблені йому у червні 2018 року, тобто його дії були направлення на декларування майнового стану, а не на ухилення від такого декларування.

Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Курова