Справа № 132/1359/20
Провадження № 33/801/737/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач: Голота Л. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., розглянувши заяву адвоката Семенюка Івана Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 172-15 КУпАП, -
в с т а н о в и в :

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 145 (сто сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн., в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові суду, 06 травня 2020 року близько 08 год. 20 хв. солдат ОСОБА_1 допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме під час несення служби у зовнішньому добовому наряді, маючи обов`язок нести добовий наряд «зовнішній патруль» з метою підтримання порядку, охорони особового складу, озброєння, припасів, бойової та іншої техніки, приміщень, майна військової частини, нехтуючи вищевказаними обов`язками військової служби, перебував поблизу будинку лісничого у своєму власному автомобілі марки «Чері» д.н.з. НОМЕР_1 , де проводив час на власний розсуд, відпочиваючи.

Не погоджуючись із постановою суду, 10 вересня 2020 року адвокатом Семенюком І. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що протокол про адміністративне правопорушення оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України. Судом першої інстанції не надано правової оцінки тій обставина, що на території України введено з 12 березня 2020 року карантин. Зазначається, що в ніч з 05 на 06 травня 2020 року був дощ, керівництво військової частини НОМЕР_2 не забезпечили ОСОБА_1 під час несення служби відповідним одягом. Внаслідок чого його весь одяг був мокрий. З метою запобігання захворюванню був вимушений скористатися власним автомобілем для переодягнення в сухий одяг. Від призначеного маршруту його патрулювання не ухилявся, перебував постійно на маршруті.

Судом першої інстанції незаконно розглянуто справу без участі ОСОБА_1 .. Під час прийняття постанови 28 травня 2020 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону з 25 травня 2020 року по 04 червня 2020 року з рекомендаціями диспансерний нагляд лікарями.

Також з апеляційною скаргою подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначається про те, що постанова місцевого суду винесена без участі ОСОБА_1 , її копія судом першої інстанції не направлялась заявнику. Про існування постанови суду ОСОБА_1 стало відомо 01 вересня 2020 року, апеляційну скаргу подано 10 вересня 2020 року засобами поштового зв`язку, тобто протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду першої інстанції.

Перевіривши аргументи апеляційної скарги, заяву про поновлення строку на оскарження, матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зі справи слідує, що в ній міститься заява ОСОБА_1 , зареєстрована в Калинівському районному суді Вінницької області від 28 травня 2020 року № ЕП-782/20-Вх про те, що він просить розглядати протокол про вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 172-15 КУпАП без його участі, вину визнає, щиро кається та просить призначити стягнення у виді мінімального штрафу /а. с. 31/.
Постанова суду першої інстанції прийнята 28 травня 2020 року без участі ОСОБА_1 /а. с. 32/.
18 червня 2020 року місцевим судом надіслано копію постанови суду командиру в/ч А 1119 /а. с. 35/.
01 вересня 2020 року ОСОБА_1 подано до місцевого суду заяву про видачу копії постанови суду /а. с. 52/.
10 вересня 2020 року до Вінницького апеляційного суду адвокатом Семенюком І. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку /а. с. 59/.
Наведені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції вважає неповажними, оскільки можливість своєчасного подання апеляційної скарги залежала тільки від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб`єктивний характер.

Та обставина, що постанова суду від 28 травня 2020 року не була надіслана за місцем проживання ОСОБА_1 , з урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції не може визнати достатньою правовою підставою для поновлення строку на оскарження постанови суду, адже сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як видно зі справи, ОСОБА_1 був обізнаний про те, що в Калинівському районному суді Вінницької області перебуває на розгляді справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 172-15 КУпАП. Більше того, ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій він просив розглядати протокол відносно нього без його участі, вину визнав, щиро каявся та просив призначити стягнення у виді мінімального штрафу.
Разом з тим, жодний дій в період з 28 травня 2020 року по 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 не вживав для того щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, хоча був обізнаний про розгляд справи.
Зі справи видно, що 07 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адвоката Семенюка І. В. за правовою допомогою у даній справі, про що свідчить копія витягу із договору про надання правової допомоги від 07 липня 2020 року /а. с. 57/.
Водночас, апеляційна скарга подана у даній справі більше як через три місяці з дня прийняття постанови судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази надсилання копії постанови суду ОСОБА_1 , що є порушенням положень частини першої статті 285 КУпАП /а. с. 35/.
Проте, ОСОБА_1 та його адвокат Семенюк І. В. мали можливість дізнатися про результати розгляду справи шляхом вільного та безоплатного доступу до Єдиного реєстру судових рішень, знайомитись з ними на офіційному веб-порталі судова влада України, звертатися із запитами до суду щодо повідомлення про стан відомого їм провадження.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доказів існування перешкод для подання апеляційної скарги ОСОБА_1 раніше до апеляційної скарги не додано.
Надані до апеляційної скарги медичні документи та посилання на перебування ОСОБА_1 у відпустці не свідчать про відсутність у нього можливості вчинити дії щодо оскарження постанови суду раніше.
Також суд враховує те, що з 11 травня 2020 року відбулося послаблення карантинних обмежень на всій території Україні та дозволено працювати адвокатам.
Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).
Виходячи з наведеного, оскільки апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції подано адвокатом Семенюком І. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , з пропуском строку встановленого частиною другою статті 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що в заяві про поновлення строку на оскарження постанови суду не наведено поважних причин його пропуску, а тому в поновленні строку на оскарження постанови суду слід відмовити.
Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Іван Васильович, в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 172-15 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота