Провадження № 3/127/7076/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2020 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.,

прокурора Приходько Д.Є.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 р. виявлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнала та суду пояснила, що не подала вчасно декларацію, оскільки у зв`язку із запровадженими карантинними заходами не могла поновити електронно-цифровий підпис.

Прокурор Приходько Д.Є. вважала за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити наступне.

Підпунктом «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України № 1700-VII (від 14.10.2014 р.) «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та, відповідно до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону, віднесено поліцейських.

Абзацом 14 частини першої статті 1 Закону № 1700-VII визначено, що суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до Закону.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом начальника ГУНП у Вінницькій області Педоса Ю. 09.10.2017 р. № 178 ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції СДОП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції».

Відповідно до вимог статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» 02.03.2018 р. ОСОБА_1 склала Присягу поліцейського.

16.10.2018 р. наказом начальника ГУНП у Вінницькій області Педоса Ю. за № 171 ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Вишенського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

26.12.2018 р. ОСОБА_1 звернулася з рапортом до керівництва ГУНП у Вінницькій області про звільнення її зі служби в поліції за власним бажанням та наказом начальника ГУНП у Вінницькій області Педоса Ю. від 03.01.2019 р. № 2, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) та цього ж дня ОСОБА_1 , отримала в управлінні кадрового забезпечення ГУНП у Вінницькій області трудову книжку, витяг з наказу та інші документи про звільнення з Національної Поліції України.

Абзацом 2 частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, в установленому частиною першою цієї статті порядку, тобто шляхом заповнення її на офіційному веб-сайті НАЗК до 1 квітня.

Рішенням № 3 Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 р. визначено, що декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, - пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті Закону, подається з 00 години 00 хвилини 01 січня до 00 години 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Разом з тим, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 р. розділ XIII Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період».

З матеріалів справи слідує, що за результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «Після звільнення» за минулий 2019 рік 02.06.2020 р. о 20.05 год.

ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не заперечила, при цьому, невчасне подання декларації пояснила тим, що у зв`язку із запровадженим карантинних заходів, вона не мала змоги поновити свій електронно-цифровий підпис. Разом з тим, будь-яких об`єктивних доказів на підтвердження вказаної обставини, суду надано не було. Клопотань щодо витребування будь-яких відомостей ОСОБА_1 також заявлено не було. А відтак, останньою в судовому засіданні не доведено факту неможливості подання декларації у зв`язку із встановленням карантинно-обмежувальних заходів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації. З огляду на викладене, суд вважає, що дії останньої охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При вирішенні питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а тому суд вважає за доцільне застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: