Номер провадження: 33/813/378/20
Номер справи місцевого суду: 946/7995/19
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н.В.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Подуст Т.П.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 30 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що 02.11.2019 року о 18 год. 48 хв. у м. Ізмаїл, вул. Клушина, 4 В, водій ОСОБА_1 керував т.з. «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1 , у темну пору року без включеного світла фар, чим порушив п. 19.1 ПДР. В ході спілкування з водієм було виявлено знаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, нестійка хода. Після чого водію було запропоновано у присутності двох свідків пройти тест за допомогою газоаналізатора Драгер на місці зупинки ТЗ та після чого пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що водій два рази відмовився.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, виходячи з нижченаведеного:

- протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог, передбачених статтею 256 КУпАП;

- при складанні протоколу було порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

- в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останній не керував транспортним засобом;

- судом безпідставно покладено в основу обвинувачення пояснення свідків, які не були допитані в судовому засідання;

- відеозапис, який наявний в матеріалах справи, не відповідає критерію допустимості доказів.

На підставі викладеного просить постанову судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 30 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Звертав увагу суду, що не був водієм, транспортний засіб був припаркований на стоянці біля дому, а він лише сидів у ньому.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП України, завданнями у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону, суддею суду першої інстанції не були виконані в повному обсязі.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КпАП України визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тому суд вважає, що не виконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України. Самі підстави для такої вимоги передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлення їх наявності є виключною компетенцією працівника поліції за його суб`єктивним сприйняттям наявних факторів.

Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №445236 від 02.11.2019 року складений саме за відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, суб`єктом цього адміністративного правопорушення є особа, яка керувала транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №445236 від 02.11.2019 року у ОСОБА_1 , виявлено наявність ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена мови, нестійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та проходження огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.(а.с.2)

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , підтвердив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак зазначив, що він не керував транспортним засобом, а тому не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився проходити проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчать письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали на місці події та які додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.(а.с.4-5)

Однак слід зауважити, що з письмових пояснень свідків вбачається, що процедура виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння за участі свідків відбувалась о 19 год. 40 хв. за адресою: м. Ізмаїл, вул. Клушина, 34 В.

Натомість, в протоколі, всупереч поясненням свідків, зазначено, що вказані події відбувались за адресою: м. Ізмаїл, вул. Клушина, 4 В.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення від 02.11.2019 року серії БД №445236, який складено о 20 годині, зазначено, що велась відеофіксація.

Однак, в судовому засіданні був досліджений відеозапис, який наданий до матеріалів справи, з якого вбачається, що в ньому зафіксовані події, що взагалі не стосуються цього провадження.

З наданого Боєвим М.С. відеозапису вбачається, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були залучені лише о 20 год. 54 хв. Тобто, протокол було складено раніше ніж зафіксована сама подія та залучені свідки.

Крім того, вказані свідки, будучи викликаними судом першої інстанції у судове засідання, де останні повинні були давати показання та бути судом попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань або за відмову від давання показань, не з`явилися, про причини неявки не повідомили та свої попередні пояснення не підтримали, що поряд з вищевказаними виявленими суперечностями не дозволяло суду першої інстанції сприймати ці пояснення в якості достовірних доказів.(а.с.11-12)

Рапорт поліцейського ОСОБА_4 .В. про обставини відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, взагалі не містить посилання на місце де відбулась подія. (а.с.6)

Процесуальна форма та зміст протоколу повинні відповідати вимогам ст. 256 КУпАП. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційним судом встановлено, що відомості про час та місце вчинення адміністративного правопорушення мають розбіжності. Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог Інструкції та ст. 256 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені у протоколі та надали письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи, підтверджують лише факт відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, та не були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису не вбачається технічних дій, пов`язаних з приведенням ОСОБА_1 транспортного засобу в рух, зрушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки. Натомість зафіксовані інші події, що не відносяться до цього провадження.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Таким чином, відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , не тільки не виконував обов`язки водія, а взагалі не був учасником дорожнього руху, так як його автомобіль знаходився у статичному стані у його дворі за адресою: АДРЕСА_1 і не рухався.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначав, що авто не рухалось, натомість суддя в постанові послався на ці пояснення, зазначивши, що ОСОБА_1 визнав, що авто рухалось, що спростовується самим протоколом та матеріалами справи.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 були надані пояснення, згідно яких він не згоден з тим, що він скоїв правопорушення.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не має юридичного значення.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 рухався без світла, чим порушив п.19.1 ПДР. ОСОБА_5 ці обставини категорично заперечує. При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за це правопорушення.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За обставин, перевірених та встановлених під час апеляційного розгляду, висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є помилковим. Крім того, обґрунтовуючи та мотивуючи судове рішення, суддя суду першої інстанції невірно зазначив дату протоколу «01.11.2019», замість правильної « 02.11.2019».

Апеляційним судом встановлено, що оскаржена постанова не відповідає вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, з огляду на те, що вина ОСОБА_1 не доведеною належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд тлумачить всі сумніви на користь особи, яка притягується до відповідальності, і вважає вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведеною належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 1,7, 245, 247, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, від 30 січня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Постановити нову постанову, якою закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай