Справа № 643/5154/20
Провадження № 3/643/1558/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Московського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює у Національній лотереї «МСЛ Слобожанський», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 468421 від 20.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 20.03.2020 о 16 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 8А, розповсюджувала білети миттєвої лотереї в приміщені павільйону «МСЛ Слобожанський трейд», чим порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року.

Представник ОСОБА_1 адвокат Юхименко В.С. 23.04.2020 надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а працює у ТОВ «Слобажанський Трейд» на підставі цивільно- правового договору № 751 від 01.03.2019, а тому в розумінні ст. 44-3 Куп АП не є суб`єктом вказаного правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні 06.10.2020 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, не визнала. Пояснила, що до неї зайшли працівники поліції та склали відносно неї протокол. Зазначила, що відвідувачів вона не приймала, діяльність з розповсюдження лотерей не здійснювала, а просто не зачинила приміщення на ключ. До неї зайшли працівники поліції і склали протокол, при цьому будь-яких інших осіб в приміщенні не було.

Крім того, судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , яка зазначила, що не є фізичною-особою підприємцем та постанову КМУ не порушувала.

Відповідно до цивільно-правового договору № 751 про розповсюдження державних лотерей від 01.03.2019, фізична особа ОСОБА_1 є розповсюджувачем державних лотерей.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку із встановленням на всій території України карантину, забороняється робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, крім торговельної діяльності із застосуванням адресної доставки за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Статтею 56 Господарського Кодексу України визначено поняття суб`єктів господарювання.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську (підприємницьку) діяльність з метою отримання прибутку, а саме, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізу даних норм права свідчить, що відповідальність за порушення заборони щодо роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, повинна покладатися на посадову особу суб`єкта господарювання.

Крім того, суд враховує, що будь-яких доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснювала приймання відвідувачів, суду не надано.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про приймання ОСОБА_1 відвідувачів. Дані щодо будь-яких свідків правопорушення в протоколі відсутні.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень ОСОБА_1 , будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 для огляду були пред`явлені її письмові пояснення.

Як встановлено судом, в поясненнях ОСОБА_1 , які записані від її імені працівниками поліції, зазначено, що ОСОБА_1 порушила умови карантину.

В додаткових поясненнях, які містяться нижче та виконані особисто ОСОБА_1 , остання зазначила, що постанову КМУ не порушувала.

Для надання пояснень до суду в якості свідка неодноразово викликався працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Незважаючи на отримання судових повісток, вказаний працівник поліції до суду не з`явився.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 відносно того, що вона не приймала відвідувачів та не здійснювала діяльність, наданими суду доказами не спростовуються.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суд приходить до висновку, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов