Єдиний унікальний № 408/2482/20-п
Провадження № 3/408/1139/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

с. Біловодськ 28 вересня 2020 року

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Рукас М.С., розглянувши матеріали ДОП СП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої,

за здійснення правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2020 до суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за здійснення правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 331364 встановлено, що 07 серпня 2020 року о 11 годині 50 хвилини, ОСОБА_1 самовільно покинула місце обсервації в АДРЕСА_2 Данилівську сільську лікарську амбулаторію, чим порушила вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 розділ 10 пункт 3.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що при перетині КПВВ «Мілове» 07 серпня 2020 року у зв`язку з карантинними обмеженнями та з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, їй було запропоновано встановити на мобільний телефон додаток «Дія» або поїхати на обсервацію до Данилівської сільської лікарської амбулаторії. На телефон вона не могла встановити додаток «Дія», оскільки її телефон не підтримує такий додаток, тому погодилася поїхати до лікарні на обсервацію. Прибувши до Данилівської сільської лікарської амбулаторії побачила, що умови для проживання були відсутні, магазину де можна придбати продукти харчування не було, тому такі умови їй не влаштували й вона вирішила покинути місце обсерваторії та поїхати додому. Наголосила, що під час складання адміністративного протоколу поліцейські їй повідомили, щоб вона підписала протокол та їй за це нічого не буде. Вину у скоєному не визнає.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину в скоєнні правопорушення, її вина підтверджується наступними доказами.

Згідно інформованої добровільної згоди особи на проведення обсервації та спостереження за станом здоров`я, діагностики та лікування ОСОБА_1 добровільно погодилася на обсервацію протягом щонайменше 14 календарних діб за умови відсутності нових випадків інфекцій серед тих, хто буде знаходитись в обсервації і з ким вона контактувала в обсервації.

Згідно копії рапорту заступника начальника СП Біловодського ВП ГУНП в Луганській області Олійник Р. встановлено, що 07 серпня 2020 року під час несення служби з охорони публічного порядку та безпеки на території обсервації в АДРЕСА_2 , а саме Данилівської сільської лікарської амбулаторії було отримано інформацію від медсестри вказаного медичного закладу ОСОБА_2 про те, що громадяни ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , самовільно залишили місце проходження обсервації, чим порушили вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Дослідивши письмові докази по справі приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є доведеною з наступних підстав.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року зазначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторії (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, згідно яких назва постанови викладена в такій редакції: «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету міністрів України від 08 квітня 2020 року № 262 затверджено порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 дію карантину на всій території продовжено з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 01 серпня до 31 жовтня 2020 року на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

Відповідно до п.п.3 п.10 цієї постанови на території України на період дії карантину забороняється самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Згідно статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

При вказаних обставинах в діях ОСОБА_1 вбачаються достатні ознаки складу правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При накладенні стягнення, суд, відповідно до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При вивченні особи правопорушника судом встановлено, що вона ніде не працює, інших обставин, які б могли вказувати на пом`якшуючи або обтяжуючи відповідальність обставини судом не було встановлено.

При таких обставинах суд вважає, що необхідною і достатньою мірою стягнення для ОСОБА_1 буде накладення на неї стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Обставин пом`якшуючих або обтяжуючих відповідальність правопорушника в судовому засіданні не встановлено.

В порядку п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» також підлягає стягненню судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 420,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 283-285, 44-3, 33, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 1, 29, 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 /сімнадцять тисяч / гривень.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 стягнути судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга особою, стосовно якої вона винесена протягом десяти днів з дня винесення постанови, в Луганський апеляційний суд, через Біловодський районний суд Луганської області.

Суддя: М.С. Рукас