Справа № 219/8649/20
Провадження № 3/219/3171/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

1 жовтня 2020 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Фролова Н.М., за участю секретаря судового засідання Дубаніної О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріал, який надійшов з Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, виконуючого обов`язки директора ТДВ «Сініат» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

В судому засіданні суддя з метою уникнення сумніві у неупередженості судді, заявила самовідвід, посилаючись на те, що під час встановлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомив, що він працює виконуючим обов`язки директора ТДВ «Сініат» та в його підпорядкуванні перебувають усі робітники. Чоловік судді ОСОБА_3 працює в ТДВ «Сініат».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви.

Заслухавши, осіб, які беруть участь у розгляді справи, прихожу до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід (самовідвід) судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок вирішення питання про відвід судді, але з метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі кримінального процесуального права при вирішенні цього питання, а саме ст. ст. 75, 76, 81 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, існування безсторонності повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презумується, поки не доведено протилежного.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1 необхідно пам`ятати, що інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуюче те, що чоловік судді працює разом з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та перебуває у нього в підпорядкуванні, можуть викликати у стороннього спостерігача, в т.ч. у осіб, які беруть участь у розгляді справи сумніви в неупередженості та об`єктивності судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані обставини є підставою для задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 15 Кодексу суддівської етики, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 75, 80-81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити самовідвід судді Фролової Н.М. у розгляді справи про адміністративне правопорушення №219/3171/20, 3/219/8649/2020 за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Справу передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М.Медінцева