Справа № 419/3355/19
Провадження № 33/810/24/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарів: Василович Г.Ю. та Пономарьової В.С. за участю потерпілого ОСОБА_1 , правопорушника ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Циба Дмитрія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника - адвоката Циба Дмитрія Михайловича на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і/н НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на підставі ст. 36 КУпАП, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_2 на підставі ст. 36 КУпАП, визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 (триста сорок) грн., стягнуто в дохід держави з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 420,40 грн.

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що 08.11.2019 року о 09-10 год., ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по пл. Базарна, м. Старобільськ, Старобільського району, Луганської області, під час здійснення маневру, рухався заднім ходом, не переконавшись в безпеці свого маневру, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 та поїхав з місця події ДТП, чим порушив п. п. 10.10 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

На постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року захисником Циба Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на норми матеріального, процесуального права, Конвенцію про захист прав людини та практику ЄСПЛ просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

В обґрунтування своїх вимог захисник Циба Д.М. вказує, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, захисник зазначає, що ОСОБА_2 не причетний до скоєння ДТП, оскільки 08.11.2019 року він за адресою скоєння ДТП: вул. Базарна, у м. Старобільську не знаходився, а перебував зовсім у іншому місці, що у судовому засіданні було підтверджено показами свідка ОСОБА_3 , однак Новоайдарським районним судом Луганської області покази свідка ОСОБА_3 не були взяті до уваги.

Крім того, Новоайдарським районним судом Луганської області була використана схема ДТП, яка знаходиться в матеріалах справи, як підтвердження вини ОСОБА_2 , однак зазначена схема від 08.11.2019 року не підтверджує скоєння ДТП іншим автомобілем взагалі.

Також, на думку захисника, надані до суду працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП, показання свідків, показання потерпілого, рапорти співробітників поліції, а також відеозапис та фотознімки обставини скоєння ОСОБА_2 . ДТП та відповідно його вини не підтверджують, а тому є підстави для закриття провадження по справі та скасування постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 27.01.2020 року.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження захисник зазначає, що так як повний текст постанови суду було отримана 28 січня 2020 року, просить визнати строк пропущеним з поважних причин.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 , який заперечував свою вину, зазначивши, що його не було на місці ДТП, захисника Циба Д.М., який підтримав свою апеляційну скаргу та просив поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_1 , якій заперечував проти доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали адміністративного провадження, у тому числі переглянувши відеозапис та фотознімки, провівши судові дебати, апеляційний суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисником Циба Д.М. було направлено поштою до Новоайдарського районного суду Луганської області 07 січня 2020 року, тобто із порушенням строку на апеляційне оскарження постанови на один день.

Однак, право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Вищезазначена норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Як вбачається з клопотання захисника Циби Д.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якості причини пропуску цього строку, апелянт посилається на несвоєчасне отримання ним копії постанови суду першої інстанції, а саме наступного дня після її проголошення, отже, на його думку, строк на апеляційне оскарження слід рахувати з 28 січня 2020 року, а апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції апелянтом було направлено поштою 07 лютого 2020 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови Новоайдарським районним судом Луганської області потерпілому ОСОБА_1 , який також був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, було направлено 31 січня 2020 року, отже недовіряти твердженням апелянта про отримання ним копії оскаржуваної постави наступного дня після її оголошення, у суду апеляційної інстанції немає підстав.

Зазначені обставини зумовили неможливість своєчасної реалізації апелянтом свого права на апеляційне оскарження постанови судді, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню.

Щодо перевірки інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону у повному обсязі, оскільки залишилися нез`ясованими обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, у судовому засіданні пояснив, що 19.12.2019 року його викликали працівники поліції до Новоайдарського підрозділу патрульної поліції та показали йому заяву про те, що він вчинив ДТП у м. Старобільську на ринку 08.11.2019 року. Він пояснив, що в цей день він не був у м. Старобільску , так як у ОСОБА_3 робив ремонт у квартирі з 07.11.2019 року по 10.11.2019 року у смт. Новоайдар. У м. Старобільску він не був, знайомих там у нього не має. Автомобіль ВАЗ-2106 бежевого кольору він продав десь 22-23 жовтня 2019 року за 4500 грн. одному знайомому на ім`я ОСОБА_6 , якій проживає у м. Біловодськ. Автомобілем він керував на підставі технічного паспорту та посвідчення водія, яке він отримав 11.12.2018 року. Автомобіль мав номерний знак інший, не такий, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, та мав цифри НОМЕР_4, останні дві цифри він не пам`ятає. Вказаний автомобіль у нього був не на ходу, стукав двигун. Документи на нього він не оформляв, у тому числі страховий поліс. У свідка ОСОБА_3 він за зроблений ремонт отримав гроші приблизно 2000 грн., за які зробив ремонт у себе дома на адресою : АДРЕСА_1. Автомобіль на фото, а саме ВАЗ-2106, держ. номер НОМЕР_2 , якій знаходився на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , якій належить його бабусі, йому не належав 08.11.2019 року. Кому він належить, він не знає. Раніше у нього був інший автомобіль. До ОСОБА_3 його привозив його вітчим ОСОБА_10 на автомобілі Daewoo Sens червоного кольору, з яким він про роботу домовився на початку листопада 2019 року.

Потерпілий ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснив, що він вважає саме ОСОБА_2 винним у вчиненні ДТП 08.11.2019 року , так як він його бачив, саме він зник з місця події, але він запам`ятав марку автомобіля, його колір та номерний знак. Після цього він звернувся за допомогою до патрульної поліції у м. Старобільску, які допомогли йому розшукати цій автомобіль, а потім водія цього автомобілю. Він особисто зробив фото подвір`я, де знаходився автомобіль марки ВАЗ-2106 номерний знак НОМЕР_2 . Потім йому також надали фото його автомобіля працівники поліції, де видно, які пошкодження отримав автомобіль. Він підтвердив свої пояснення, надані ним у суді першої інстанції, та які викладені у постанові суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції безпосередньо були допитані у якості свідків ОСОБА_4 , інспектор СРПП Новоайдарського ВП ГУНП України в Луганській області, як особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 20.12.2019 року, та ОСОБА_5 , інспектор СРПП Старобільського ВП ГУНП України в Луганській області , як особа, яка складала схему місця ДТП та збирала інші матеріали.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він після того, як вийшов з відпустку 17.12.2019 року, отримав від свого керівника ОСОБА_11 завдання про складення протоколу про адміністративне правопорушення за скоєння ДТП за ст.ст. 124,122-4 КУпАП щодо ОСОБА_2 , якого він викликав до себе у кабінет. 20.12.2019 року він склав щодо ОСОБА_2 протокол на підставі матеріалів, які йому були надані, та з якими був ознайомлений ОСОБА_2 . Матеріали містили довідку, пояснення свідків, рапорт співробітника, схему ДТП, яку склав ОСОБА_5 . Яка була довідка, він не пам`ятає. Довідки про пошкодження транспортних засобів не було. Схема була підписана потерпілим без вказівок на пошкодження транспортних засобів, точно не пам`ятає. Він не збирав матеріали щодо ОСОБА_2 , не фотографував. ОСОБА_2 був не згоден з протоколом. Можливо ксерокопію паспорта ОСОБА_2 йому надали з центру пробації. Стверджує, що впевнений у тому, що ОСОБА_2 скоїв ДТП 08.11.2019 року у м. Старобільську. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення керувався відповідною Інструкцією № 1395. Відповідно до Інструкції матеріали щодо ДТП за ст. 124 КУпАП спрямовуються до суду за місцем проживання особи, яка вчинила ДТП. За Інструкцією, якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, вживаються заходи для встановлення винуватців ДТП та обставин ії вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців. З дати вчинення ДТП 08.11.2019 року по день складення протоколу про адміністративне правопорушення -20.12.2019 року пройшло вже більше місяця. Учасник ДТП ОСОБА_2 був встановлений за рапортом та довідкою. Наявні матеріали свідчили про те, що ОСОБА_2 вчинив ДТП.

Під час допиту свідка ОСОБА_4 правопорушник ОСОБА_2 підтвердив правильність показів цього свідка щодо обставин складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення 20.12.2019 року свідком у його кабінеті. При цьому зазначив, що він не надавав свій паспорт свідку, тому не знає яким чином опинилася ксерокопія його паспорту у матеріалах справи. Щодо фото автомобіля у дворі його бабусі додатково пояснив, що це фото знаходиться в Інтернеті на сторінки об`яв про продаж автомобілів вже давно. На теперішній час він засуджений Новоайдарським районним судом Луганської області від 25.04.2019 року за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік, якій закінчується у нього 25.04.2020 року.

Свідок ОСОБА_5 апеляційному суду пояснив, що він вперше побачив ОСОБА_2 зараз, неприязних відносин з ним немає. У листопаді 2019 року він був на черговій зміні , коли до нього приблизно о 09 годині надійшло на службовий планшет повідомлення про ДТП, яке сталося на пл. Базарній у м.Старобільску. Він на службовому транспорті приїхав на місце ДТП, де побачив, що у автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є механічні пошкодження: пошкоджена ліве частина лівого бампера та заднє ліве крило. Ці пошкодження були отриманні від автомобіля ВАЗ - 2106, державний номерний знак не пам`ятає, за кермо якого, зі слів потерпілого, сів молодий чоловік, який під час здійснення маневру, рухався заднім ходом, не переконавшись в безпеці свого маневру, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем потерпілого та поїхав з місця події ДТП, чим порушив п. п. 10.10 Правил дорожнього руху. Ним була складена схема ДТП, яка була оформлена на старому бланки, та не містила повної інформації про пошкоджений автомобіль потерпілого, хоча він повинен був це зробити. Чому не зробив, пояснити не може. Через страхову компанію потім було встановлено кому належить транспортний засіб, водій якого зник з місця ДТП, а також місце знаходження цього транспортного засобу. Були опитані у письмовій формі свідки, та матеріали направлені до Новоайдарського ВП ГУНП за місцем проживання водія, яким був ОСОБА_2 , якого у Новоайдарскому районі працівники поліції бачили за кермом цього автомобілю ВАЗ-2106. Пояснення від потерпілого ОСОБА_1 він відбирав 08.11.2019 року, якому показував фото ОСОБА_2 та автомобіль пізніше 20.11.2019 року, потерпілий впізнав все. Чому він не вилучив у потерпілого частину переднього бамперу від автомобіля ВАЗ-2106, яка залишилася у нього за наслідками ДТП, він пояснив, що у нього не було таких повноважень. Чому не зробив фото пошкодженого транспортного засобу потерпілого та не долучив до матеріалів, які були відправлені до Новоайдарського В ГУНП не може пояснити. Вважає, що на відеозапису з місця ДТП видно, як було вчинено зіткнення двох транспортних засобів 08.11.2019 року на пл. Базарній у м. Старобільску, але погоджується з тим, що особу водія та державний номер транспортного засобу видно не чітко, розпливчато. Водій, який сів за кермо, відносно камер відео спостереження знаходився спиною, а потім його обличчя зафіксовано не чітко, можливо цей був ОСОБА_2 , якого потім впізнав потерпілий.

Під час допиту цього свідка ОСОБА_2 погодився з тим, щоб свідка допитали без участі його захисника, та додатково пояснив, що він не заперечує проти того, що вказаний на фото автомобіль стоїть у дворі його бабусі, але це було у весні 2019 року. Фото автомобіля було зроблено для його продажу та розміщено на сайті OLX.ua. Тоді транспорт належав ОСОБА_14 , його зятю (чоловік його двоюрідної сестри), зараз він знаходиться у Польщі, куди поїхав разом з сестрою у червні 2019 року. Проживав також у с. Денежникове, провул. Залізничний, номер будинку не пам`ятає. Цим транспортним засобом він не користувався, з 2014 року у м. Старобільску не був, до нього дуже погана дорога. Де зараз знаходиться автомобіль ВАЗ-2106, його зятя, він не знає. Вказує, що якщо б він був причетний до ДТП, то не відмовився б від цього. Він вже багато втратив грошей, приїжджаючи до суду.

Потерпілий ОСОБА_1 також додатково пояснив, що впевнений в тому, що ОСОБА_2 причетний до ДТП 08.11.2019 року, що підтверджується сукупністю зібраних матеріалів, але розуміє, що працівники поліції спрацювали погано. Фактично він збирав всі докази сам, а вони не оформили все це. Частина переднього бампера від ВАЗа досі знаходиться у нього вдома. Вважає, що ОСОБА_2 повинен бути покараний судом, але, на його думку, він вже покараний тим, що приїжджає до суду.

Захисник Циба Д.М. в апеляційному суді підтримав доводи своєї апеляційної скарги та додатково пояснив, що відповідно до п.3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в МЮ Україні 10.11.2015 року за №1408/27853 « схема місця дорожньо - транспортної пригоди -графічне зображення місця ДТП з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення ії причини, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції і підписується ії учасниками».На його думку, схема ДТП, яку досліджував суд першої інстанції та поклав як доказ винуватості ОСОБА_2 , не відповідає вказаним вимогам Інструкції. Він також послався на те, що на схемі не відображено яким чином автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Вважає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 працівником поліції були порушені вимоги Інструкції .

Перевіряючи доводи захисника щодо дотримання працівниками поліції Старобільської ВП ГУНП та Новоайдарської ВП ГУНП в Луганській області вимог відповідної Інструкції, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що водій автомобілю марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 в порушення п.10.10 ПДР, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці маневру та відсутності перешкод для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, під керуванням ОСОБА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та поїхав з місця події ДТП.

Судом апеляційної інстанції були повторно досліджені матеріали адміністративного провадження, оскільки з змісту постанови суду вбачається, що судом були надана оцінка доказам в їх сукупності, а не кожного окремо, за виключенням показань ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Так, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов у мотивувальній частині постанови висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушень підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 217384 від 20.12.2019 року, схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди від 08.11.2019 року, показами свідків, рапортами працівників поліції, відеозаписом та фотознімками, які були дослідженні в судовому засіданні та іншими матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що схема ДТП, яку досліджував суд першої інстанції, а також суд апеляційної інстанції, була складена 08.11.2019 року інспектором СРПП Старобільського відділу поліції ГУНП в Луганській області В.ОСОБА_5 з грубими порушеннями «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої в МЮ Україні 10.11.2015 року за №1408/27853, а саме вимог п.8 Розділу IX « Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП».

Зокрема, схема місця ДТП не відповідає Додатку 8 до вищевказаної Інструкції, яка має не лише лицьовий бік, а і зворотній бік, на якому повинна бути міститься інформація про марку (модель) пошкодженого транспортного засобу, тип транспортного засобу, номерний знак, кому належіть транспортний засіб, де він проживає, серію та номер полісу ОСЦПВ та перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП.

Вказана інформація відсутня у схемі ДТП.(а.с.2)

Окрім того, суд першої інстанції послався на покази свідків, рапорти працівників поліції, відеозапис та фотознімки, але не дав кожному з них відповідну оцінку, зазначивши лише, що суд критично оцінив покази ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 та прийняв їх до уваги, оскільки вони спростовуються показами інших свідків та матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що така оцінка доказів є неприпустимою, оскільки для суду очевидно було те, що зібрані працівниками поліції Старобільського ВП ГУНП матеріали підлягали більш ретельної перевірки, оскільки вони не мали повної та належним чином оформленої інформації про механічні пошкодження транспортного засобу потерпілого ОСОБА_1 та транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 08.11.2019 року.

Так, з змісту пояснень потерпілого ОСОБА_1 , наданих ним у суді першої інстанції, вбачається, що 08.11.2019 року, він бачив водія за кермом автомобіля ВАЗ, де також знаходилася жінка, та який поїхав з місця пригоди після того, як виїжджаючи з місця стоянки зачепив його автомобіль. Лише після цього він викликав поліцію, намагався з`ясувати особу, яка вчинила ДТП і через страхову компанію дізнався, що автомобіль, який вчинив ДТП зареєстрований у Новоайдарському районі, він повідомив про це працівникам поліції. И лише після цього вони, працівники поліції, йому показали зображення автомобіля ВАЗ, а також фото ОСОБА_2 , якого він впізнав, як особу, що вчинила ДТП.

Тобто спочатку він побачив автомобіль ВАЗ, а потім йому працівники поліції показали фото ОСОБА_2 , якого він впізнав як водія автомобіля.

Працівники поліції, яких викликав потерпілий 08.11.2019 року на місце пригоди, схему ДТП належним чином не оформили, наявність засобів зовнішнього відео- фотоспостереження на місці ДТП не встановили, розшук особи, яка зникла з місця ДТП належним чином не здійснили, відповідні запити не зробили до бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, до місця проживання причетного до ДТП ОСОБА_2 08.11.2019 року не поїхали, речові докази, а саме предмети, що стосуються пригоди, не вилучили, огляд інших слідів належним чином не оформили.

У постанові суду першої інстанції зазначено, що вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушень підтверджується рапортами працівників поліції. Саме якими рапортами, у судовому рішенні не зазначено.

Разом з тим, у матеріалах справи знаходиться 2 рапорти , з яких один - складений 08.11.2019 року інспектором СРПП ОСОБА_5 на ім`я начальника Старобільського ВП ГУНП Волошина Д.В.(а.с.10), другий - складений без дати інспектором СРПП Пугачовим О. на ім`я начальника Новоайдарського ВП ГУНП Зарічного А. (а.с.12).

Зміст цих рапортів суд першої інстанції у своєму рішенні не навів, однак прийняв їх до уваги як докази вини ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції з змісту вказаних рапортів встановив, що працівники поліції, які їх склали, довели до відома своїх керівників про те, що ними було встановлено особу водія ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_2 , якій скоїв ДТП на пл. Базарній у м. Старобільску та зник з місця пригоди 08.11.2019 року, що ним виявився житель Новоайдарського району ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_2 , та який за даною адресою не проживає зі слів його мати.

Під час дослідження цих рапортів в апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що він на той момент 08.11.2019 року за вказаною адресою не проживав, там проживає його бабуся, а не мати. Будинок, де він зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , він ремонтує після того, як він був пошкоджений пожаром.

Суд першої інстанції послався як на докази вини ОСОБА_2 на покази свідків, але не назвав прізвище, ім`я та по-батькові свідків, тобто не конкретизував, саме покази яких свідків підтверджують вину ОСОБА_2 , які були допитані безпосередньо у суді першої інстанції, або працівниками поліції під час проведення оперативно - розшукових заходів. Очевидно те, що до показів свідка ОСОБА_3 суд віднісся критично, зазначивши, що оскільки вони спростовуються показами інших свідків та матеріалами справи.

Однак, знову, суд не конкретизував саме показами яких свідків покази свідка ОСОБА_3 спростовуються.

Суд першої інстанції послався як на докази вини ОСОБА_2 на відеозапис та фотознімки, зазначивши, що вони були дослідженні в судовому засіданні.

Однак, з змісту постанови суду не вбачається, які висновки зробив суд першої інстанції за результатами дослідження відеозапису та фотознімків, та що на них відображено.

З протоколу судового засідання від 27.01.2020 року вбачається, що саме потерпілий ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення до матеріалів справи диску з записом ДТП та фотографії, про що не заперечували захисник Циба Д.М. та його підзахисний ОСОБА_2 (а.с.34-41). Суд проглядів надані відеозапис та фотографії, однак оцінку ним ніякої не надав, а лише прийняв їх як докази вини ОСОБА_2 .

Що стосується інших матеріалів справи, які підтверджують вину ОСОБА_2 , у постанові суду першої інстанції зміст їх не розкритий у встановленому законом порядку.

Не зважаючи на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суддя прийшов до поспішного висновку, що ОСОБА_2 , порушивши вимоги ПДР України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Твердження апелянта захисника Циба Д.М., що його підзахисний не причетний до ДТП та взагалі не знаходився на момент ДТП в м. Старобільськ, на думку апеляційного суду, також не перевірені були у суді першої інстанції належним чином.

Посилання суду на те, що вони спростовуються показами та поясненнями інших свідків та матеріалами справи є неконкретним.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, не дотримався принципу об`єктивності, вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, та надав неналежну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, а тому дійшов необґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП та притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, хоча суду першої інстанції і надані дискреційні повноваження, які визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі « Довженко проти України»),якими він скористався при обґрунтуванні обраного рішення у процесуальному документі суду, але він повинен керуватися законом, який за однаковими ситуаціями застосовується однаково до всіх.

Ці вимоги закону суд першої інстанції істотно порушив.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП та при накладенні на винувату особу адміністративного стягнення, у повній мірі не враховані загальні принципи, передбачені ст.7 КУпАП, у тому числі, що провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Окрім того, суд першої інстанції повинен був керуватися ст.1 КУпАП, якою передбаченні завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно доч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

До цих осіб відносяться уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ Національної поліції.

Апеляційний суд вважає, що вони зібрали недостатньо доказів щодо причетності ОСОБА_2 до вчинення ДТП 08.11.2019 року на пл. Базарній м.Старобільску, а суд першої інстанції не дав ним всебічної , повної та об`єктивної оцінки при їх дослідженні у розумінні ст. 252 КУпАП.

У зв`язку з чим, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст.283,284 КУпАП, та підлягає скасуванню.

На момент розгляду вказаної адміністративної справи, яка надійшла до суду апеляційної інстанції 19.02.2020 року, тобто поза межами трьохмісячного накладення за вчинення правопорушення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції повинен врахувати, що наявні обставини, які виключають провадження по даній справі про адміністративне правопорушення, передбачені ст.247 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Циби Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.7 вищевказаної статті провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Циби Дмитрія Михайловича, діючого в інтересах правопорушника ОСОБА_2 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року- задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника Циби Дмитрія Михайловича - задовольнити частково.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 січня 2020 року, якою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду Є.В. Тополюк