Справа № 131/935/20
Провадження № 3/131/590/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О.

за участю прокурора Струся О.Ю.

захисника Олійника А.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іллінці без фіксації судового процесу технічними засобами справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого на посаді головного лікаря комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області

за частиною 2 статті 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 243 від 05.08.2020 р. головний лікар (керівник) КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області ОСОБА_1 , являючись відповідно до підпункту „а пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України „Про запобігання корупції суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного закону, в порушення вимог пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України „Про запобігання корупції 21 грудня 2018 р. при укладенні цивільно-правового договору № 38/1 з ОСОБА_2 , яка є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.06.2014 р., вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто виникла суперечка між його приватним інтересом та представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, який обумовлений приватним інтересом та сімейними стосунками, так як останній уклав цивільно-правовий договір зі своєю дружиною, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. Крім того, надав суду додаткові пояснення, які були підтримані його захисником адвокатом Олійником А. М., з приводу того, що дії, вчинення яких йому інкримінуються, були внаслідок фактично виконання раніше укладеного попереднім керівником КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області договору № 38 від 15.02.2018 р. на передачу субвенції до районного бюджету для утримання лікаря-стоматолога Городецькою сільською радою.

Прокурор Струсь О.Ю. в судовому засіданні підтримав протокол про адміністративне правопорушення, суду пояснив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, тому просив суд визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та прокурора, суд дійшов до наступного висновку.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до підпункту „а пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України „Про запобігання корупції від 14.10.2014 р. № 1700-VII ОСОБА_1 , як головний лікар комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області, є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Положеннями статті 28 Закону України від 14.10.2014 р. № 1700-VII передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму ВСУ від 25.05.1998 № 13 „Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з`ясування в кожній справі таких питань: чимало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом; чи особа є винною в його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів даного правопорушення; чине містить правопорушення ознак злочину; чине закінчилися на момент розгляду справи

строки, передбачені статті 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі. Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень.

Аналогічна вимога міститься у змісті пункту 7 Інформаційного листа ВССУ „Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління протиправне, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала.

Як убачається з положень частини 1 статті 172-7 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України „Про запобігання корупції за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Згідно пункту 2 примітки до даної норми закону визначено поняття реального конфлікту інтересів, під яким слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

При цьому відповідно до статті 1 Закону України „Про запобігання корупції від 14.10.2014 р. № 1700-VII реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно абзацу 11 статті 1 Закону України від 14.10.2014 р. № 1700-VII приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Як визначено у пункті 3 Інформаційного листа ВССУ від 22.05.2017 р. № 223-943/0/4-17, аналіз термінів „потенційний інтерес та „реальний інтерес, які містяться у частини 1 статті 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29.04.2016 р. № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, те, що він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а також те, що така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Отже, головний лікар комунального некомерційного підприємства „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області ОСОБА_1 при укладенні 21 грудня 2018 р. цивільно-правового договору № 38/1 з ОСОБА_2 , яка є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.06.2014 р., вчинив дію та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушив вимоги пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України „Про запобігання корупції від 14.10.2014 р. № 1700-VII.

Вина ОСОБА_1 у скоєні правопорушення підтверджується даними протоколу про адміністративні правопорушення № 243 від 05.08.2020 р., рішенням 28 сесії 7 скликання Іллінецької районної ради від 22.06.2018 р. № 544 „Про утворення КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області, рішенням 30 сесії 7 скликання Іллінецької районної ради від 21.08.2018 р. № 570 „Про призначення ОСОБА_1 на посаду головного лікаря КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області, контрактом із керівником КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області від 31.08.2018 р., статутом КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Іллінецької міської ради Вінницької області, цивільно-правовим договором № 38/1 від 21.12.2018 р., свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 26.06.2014 р., а також іншими документами, які долучені до матеріалів справи.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення нею нових правопорушень у майбутньому, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно, до статті 40- 1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Враховуючи наведене суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-7, 275 280, 283 , 287 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: