Справа № 305/1369/20
Номер провадження 3/305/532/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Марусяк М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, офіцера ЗСУ, одруженого,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087121 від 05.09.2020 відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №087121 від 05.09.2020, вбачається, що 05 вересня 2020 року о 12 годині 49 хвилин, ОСОБА_1 , у м. Рахів по вул. Новоселиця, керував автомобілем марки "Nissan", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автобусом марки Volkswagen з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що 05.09.2020, він рухався в сторону центру міста Рахів. У автомобілі, на передньому пасажирському сидінні, знаходилася його дружина. Виїхавши з повороту, він побачив автомобіль Фольксваген із увімкненим лівим покажчиком повороту на зустрічній смузі, який рухався по його смузі руху. Розцінивши даний маневр як з`їзд на узбіччя, продовжив рух. Після чого, водій Фольксвагена раптово увімкнув правий покажчик повороту та, почав повертати праворуч у сторону прибудинкової території. Зрозумівши, що, здійснюючи раптовий поворот праворуч із зустрічної смуги руху, водій Фольксвагена створив небезпечну ситуацію, він почав гальмувати і гучно сигналити, однак водій Фольксвагена продовжив рух та зіткнувся з його транспортним засобом. Зазначив, що уникнути дорожньо-транспортної пригоди не вдалося через раптовість і незрозумілість маневру та порушення вимог здійснення повороту водієм Фольксвагену.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд, не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Відповідно до вимог п.12.1 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306), порушення якого, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, допустив ОСОБА_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Окрім цього, згідно з п.13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені стосовно ОСОБА_1 не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що останній порушив вимоги п.п. 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого настала дорожньо-транспортна пригода.

При цьому, згідно пояснень ОСОБА_1 , наданих під час судового розгляду, коли він виїхав з повороту, побачив автомобіль Фольксваген із увімкненим лівим покажчиком повороту на зустрічній смузі, який рухався по його смузі руху. У подальшому водій Фольксвагена раптово увімкнув правий покажчик повороту та почав повертати праворуч у сторону прибудинкової території, чим створив для ОСОБА_1 небезпечну ситуацію.

Аналогічні за змістом пояснення, копія яких міститься у матеріалах справи, були надані ОСОБА_1 і поліцейському.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються і з поясненнями ОСОБА_2 , наданими поліцейському.

Зокрема, ОСОБА_2 , пояснив, що він маючи намір заїхати до свого домогосподарства та переконавшись, що не має жодних перешкод увімкнув лівий покажчик повороту. Виїхавши на зустрічну смугу руху, він подивився у дзеркало заднього виду та не побачивши нікого увімкнув правий покажчик повороту і почав заїжджати у дворогосподарство. У цей час у його автомобіль з правої сторони заїхав автомобіль марки Ніссан.

Окрім наведеного, суддею також досліджено долучені до матеріалів справи пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Дослідженням встановлено, що зазначені пояснення за своїм змістом та суттю є аналогічними до пояснень як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не долучено переконливих доказів, які б беззаперечно свідчили про порушення останнім Правил дорожнього руху України.

При цьому суддя враховує положення п. 1.4 Правил дорожнього руху України, згідно яких кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За таких умов суддя, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 . Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту".

Враховуючи вище викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б поза будь-яким розумним сумнівом свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки, на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 256, 266, 278, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в судову палату до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду: М.О. Марусяк