Справа № 417/1008/20
Провадження № 3/417/348/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2020 р. смт Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол БР №032734 від 08.09.2020 та додані до нього матеріали, що надійшли з СРПП Марківського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 о 17 годині 25 хвилин, в с. Сичівка Марківського району Луганської області поліцейський СРПП Марківського ВП ГУНП в Луганській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії БР №032734 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 08.09.2020 о 17 годині 00 хвилин в с. Сичівка Марківського району Луганської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом ИЖ-планета 5, н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, особу посвідчено паспортом серії

Свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 08.09.2020 вони поїхали на мотоциклі разом з дружиною та двома дітьминазбирати сухих дров. Дружина вміє керувати мотоциклом, а тому він взяв з собою пива, щоб краще працювати, та вжив одну бутилку 0,5 літри поки збирав дрова. Працівники поліції їздили по полям, підїхали до однієї з посадок і побачивши їх зупинилися та почали пред`являти претензії, що мотоцикл неправильно припаркований, та нема документів на мотоцикол та прав, а згодом що він у стані алкогольного сп`яніння. Потім поліцейчький виписав йому штраф за відсутність прав та документів на мотоцикол, який він оплатив, бо їх дійсно не було. Про тещо вони склали протокол ще й за ч.1 ст.130 КУпАП він не зрозумів. Він мотоциклом не керував, поліцейські його не зупиняли, намірів керувати він взагалі не мав, у зворотньому напрямку мала їхати дружина. Свідків не було ніяких, його дружина не підписувала протоколу, як свідок, а звідки взявся свідок ОСОБА_2 у протоколі він не знає. Вважає, що працівники поліції сфабрикували справу відносно нього за ч.1 ст.130КУпАП, для своїх показників. Просив закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутню події та складу адміністративного правоорушення передбаченого ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши повно, об`єктивно матеріали справи та оглянувши відеофіксацію подій 08.09.2020 суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушенняє охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Під час судового розгляду було встановлено, що 08.09.2020 о 17 годині 25 хвилин, в с. Сичівка Марківського району Луганської області поліцейський СРПП Марківського ВП ГУНП в Луганській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії БР №032734 за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за порушення п.2.5 ПДР України - відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначеня стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Судом на виконання вимог ст.268,280 КУпАП для повного з`ясування обставин справи, було задоволено клопотання ОСОБА_1 про огляд відеодоказу долученого до протоколу.

Так на диску зафіксоване місце події, що мала місце 08.09.2020 ( що не заперечує ОСОБА_1 ), в папці під назвою "130 " міститься чотири файли:

- у Файлі "МР4" об`ємом 61504 КБ час 17-00 година зафіксовано, що узбіччі стоїть мотоцикол з номерним знаком НОМЕР_1 , та дві особи (чоловік та жінка), пояснюють, що вони нічого не порушують, а хочуть назбирати сухих дров.

- у Файлі "МР4" об`ємом 61504 КБ час 17-06 година зафіксовано, що працівники поліції з`ясовуть чи буде ОСОБА_3 проходити огляд на скорій та чи треба забирати мотоцикол, поруч бігає двоє дітей;

- у Файлі "МР4" об`ємом 65366 КБ час 17-20 година зафіксовано, як працівники поліції складають документи.

- у Файлі "МР4" об`ємом 266592 КБ час 17-28 година зафіксовано, як працівник поліції складає адмінматеріал за ч.1ст.126 КУпАП за відсутність водійського посвідчення ( 01:31 відеозапису) далі зафіксовано якполіцейський пояснює, що треба підписати пояснення за керування без посвідчення водія з 04:30 хвилини поліцейські починають з`ясовувати, кого вписати свідками бо їх нема, кентів тут нема, як і будь - яких свідків.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП, яка передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

При цьому, презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріпленастаттею 62 Основного закону Українита передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.97.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частиниРішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першоїстатті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно достатті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того,стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, астаття 18 цього Законувизначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характерКодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» від 23.02.2006 з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення УкраїноюКонвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Отже, суд у цій справі констатує відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керуючи транспортинм засобом порушив п.2.5 ПДР України та відмовився, як особа, що керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду ( за участі двох свідків) на стан , алкогольного сп`яніння.

Наявність протоколу, без підтвердження іншими доказами, залишається припущенням, яке трактується на користь обвинувачуваної особи і само по собі не може бути покладено в основу висновку про винуватість, а відтак в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стаття 247 КУпАП передбачає обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Так зокрема п.1 ч.1 ст.247 КУпАП встановлює, що провадження в справі про адміністративне правопорушенняне може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до положень ст.284 КУпА при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП виноситься постанова про закриття справи

Оскільки, судом приймається рішення про закриття справи відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП судовий збір стягненню не підлягає

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В. М. Шкиря