ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/3448/19 Суддя 1-ї інстанції: Бородавка К.П.
Провадження № 33/818/225/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Смолякової Інни Олександрівни, Гладира Володимира Миколайовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Смолякової І.О. на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.11.2019 року о 16 годині 30 хвилин в м. Зміїв по вул. Таранівське шосе, ОСОБА_1 керував автомобілем Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координація рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії водія кваліфіковані як порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, захисник Гнирі С.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 14 січня 2020 року скасувати, закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних доводів захисник вказує, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми ч.1 ст.130, ст.251, ч.1 ст.256,ч.3 ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України, міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, порушено норми ст.252 КУпАП. Вважає, що судом не надано належної оцінки доказам, які вказують на порушення представниками поліції встановленого порядку направлення водіїв для проходження огляду на стан сп`яніння та ст. 266 КУпАП. До суду першої інстанції не надано доказів що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, визначеному згідно вимог п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735) та наказу Управління охорони здоров`я ХОДА № 48 від 03.02.2017 року.

Натомість, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу, і в даному документі зазначено, що ОСОБА_1 направляється до м. Харкова вул. Шевченко, 26 «Обласний наркоцентр». Судом не враховані пояснення особи, яка притягається до відповідальності та захисників щодо того, що направлення в цей заклад є незаконним, що такого закладу охорони здоров`я взагалі не існує. Судом першої інстанції зроблено безпідставний висновок, що «за адресою м. Харків, вул. Шевченка, 26 знаходиться Кабінет цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння, який є підрозділом Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний наркологічний диспансер».

Вказує, що на 6 сторінці оскаржуваної постанови зазначено, що вимоги ст. 266 КУпАП закріплюють правила про обов`язковість проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в найближчому від місця зупинки транспортного засобу медичному закладі». Однак на думку захисника з цим не можна погодитись, оскільки у ст. 266 КУпАП вказано, що проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Зазначає, що пояснення директора КНП «Зміївська центральна районна лікарня» не встановлюють факту наявності вини. Особа не повинна нести адміністративну відповідальність за те, що лікарня, до якої її мають направити згідно з вимогами законодавства, не має відповідних дозволів та устаткування для відбору біологічних зразків середовища або проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в цілому.

Судом не враховано, що підтвердженням факту того, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення є наданий до суду диск телефонної розмови з оператором служби «102», з якого вбачається, що ОСОБА_1 двічі телефонував на спецлінію «102» зі скаргою на дії працівників екіпажу поліції на автомобілі «Рено» номер НОМЕР_2 , які безпідставно змушували його проїхати з ними за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26.

Вважає, що відсутні докази відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Судом взяті до уваги покази працівників поліції, які є заінтересованими особами. Захисник вказує, що «Покази працівника поліції, надані під час допиту в якості свідків не можуть братись до ваги під час прийняття рішення зважаючи на те, що він є заінтересованою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин» - такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.06.2019 по справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (п. 30 постанови). Інші свідки надавали шаблонні свідчення, надавали не точні відповіді на питання або взагалі не могли відповісти. Судом не надано оцінки показам фельдшера, яка повідомила, що під час надання медичної допомоги ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння вона не помітила, на враховано упередженого ставлення свідка до апелянта.

Час вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності. Судом не вказано у постанові доказів і проігноровано доводи сторони захисту, які спростовують час, нібито вчиненого правопорушення. Вказує на докази, які свідчать про зупинку транспортного засобу о 16.11 годині. При прийнятті рішення не було враховано відсутності відеофіксації з нагрудних камер поліцейських, що не дає змоги встановити дотримання вимог законодавства під час зупинки транспортного засобу. Вважає, що судом не встановлено складу адміністративного правопорушення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників адвокатів Смолякову І.О. та Гладира В.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відмовляючи у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд відхиляє доводи щодо ніби то порушення вимог Інструкції в частині направлення ОСОБА_1 в медичний заклад за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26, а не в Зміївську ЦРЛ, оскільки як встановлено в суді першої інстанції проведення в КНП «Зміївська ЦРЛ» лабораторного обстеження на стан наркотичного сп`яніння в умовах та межах Зміївської ЦРЛ не є можливим через відсутність відповідної технічної можливості, так і сертифікатів відповідності та свідоцтва. Викладене доводить, те що направлення ОСОБА_1 до м. Харкова, є обґрунтованим, і він, як водій відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України повинен пройти запропонований працівниками поліції огляд..

З приводу того, що згідно з витягу з ЄРДПОУ відсутня інформація про відокремлені підрозділи юридичної особи КЗОЗ «ОНД», апеляційний суд до уваги не бере, оскільки відповідно до офіційних джерел веб-сайту «Інспекційний портал» Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласний наркологічний диспансер" має об`єкти, серед яких цілодобова експертиза за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 26 (https://inspections.gov.ua/subject/view/objects?subject_id=39416).

Посилання апелянта, що ОСОБА_1 ніби то не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі спростовується поясненнями свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Безпідставними вважає апеляційний суд твердження, що судом першої інстанції не було надано оцінку поясненням фельдшера КНП «Зміївська центральна районна лікарня», оскільки вони спростовуються змістом оскаржуваної постанови.

Не вбачає підстав вважати доведеними посилання про ніби то упереджене ставлення до ОСОБА_1 з боку свідка ОСОБА_4 , оскільки доказів на це не надано.

Посилання, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №390604 від 23.11.2019 року неправильно вказано час зупинки ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює як такі, що не свідчать про незаконність постанови суду, оскільки зазначений в цьому протоколі час 16.30 год. 23.11.2019 року є моментом відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, а не часом зупинки транспортного засобу.

Доводи про відсутність повної та безперервної відеофіксації подій від 23.11.2019 року, що на думку апелянта не дає змоги чітко встановити дотримання вимог законодавства щодо обов`язків поліцейських під час зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу, проте ця обставина не спростовує правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, оскільки матеріали справи містять достатній об`єм доказів вини ОСОБА_1 .

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №390604 підтверджується, що ОСОБА_1 23.11.2019 в м. Зміїв по вул. Таранівське шосе керував автомобілем Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координація рухів.

Вказаний протокол складений в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , підписи яких містяться в протоколі, які в письмових поясненнях, що додані до протоколу, підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та підписання протоколу, його отримання; відповідно до відмітки в протоколі ОСОБА_1 від надання пояснень та отримання копії протоколу відмовився.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили надані при складанні протоколу пояснення, показали суду, що вони були зупинені працівниками поліції 23.11.2019 у вечірній час, ОСОБА_1 в їхній присутності відмовився під проходження в медичному закладі м. Харкова, куди поліцейські пропонували проїхати, для огляду на стан сп`яніння, якого саме не пам`ятають, вів себе зухвало, зі свого транспортного засобу не виходив. Також свідок ОСОБА_4 заперечував наявність будь-яких конфліктних ситуацій з ОСОБА_1 , як посадовою особою АТ «Харківгаз», з приводу споживання природного газу; всі події тривали приблизно дві години. Свідок ОСОБА_3 зауважив, що працівником поліції права та обов`язки ОСОБА_1 були роз`яснені, копію протоколу останньому надавалась, але він відмовився її отримати; мова ОСОБА_1 була невиразна та розтягнута.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_5 , який 23.11.2019 їхав разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , надав суду аналогічні пояснення та підтвердив факт того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 мав ознаки ДТП.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка поліцейський ОСОБА_6 зазначив в судовому засіданні, що 23.11.2019 ним був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , адже автомобіль мав характерні ушкодження. Оскільки водій вів себе неадекватно, вбачались порушення мови та координація рухів, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичній установі в м. Харкові, від чого ОСОБА_1 відмовився категорично; спеціальний засіб алкотестер ОСОБА_1 не пропонувався, оскільки 23.11.2019 у відділі поліції був відсутній відповідний сертифікований засіб.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків поліцейські ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт зупинки ОСОБА_1 23.11.2019 у вечірній час, зі слів ОСОБА_8 . ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, направлявся поліцейським ОСОБА_6 в медичний заклад м. Харкова; ОСОБА_9 та ОСОБА_11 приїхали на місце події через скупчення людей, як працівники відповідного підрозділу, тиск на ОСОБА_1 не вчиняли.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_12 зазначила, що вона є фельдшером КНП «Зміївської центральної районної лікарні», 23.11.2019 вона на кареті швидкої допомоги приїхала за викликом ОСОБА_1 за адресою Таранівська траса м. Зміїв, Зміїв Таранівка, замірила тиск ОСОБА_1 , тиск був підвищений 170/90, явний тремор кінцівок, збудженість, запропонувала ОСОБА_1 поїхати в лікарню для проведення профілактичних заходів, ОСОБА_1 погодився та його було доставлено в лікарню на кареті швидкої допомоги. Свідок також зазначила, що вона не помітила у ОСОБА_1 будь-яких ознак сп`яніння.

Відповідно до розписки від 23.11.2019 автомобіль Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий співробітниками поліції на відповідальне зберігання ОСОБА_13 (а.с.10).

За копії талону супровідного листка від 23.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений в Зміївську ЦРЛ 23.11.219 о 18:45 годині (а.с.121).

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав повну та об`єктивну оцінку, та прийняв законе і обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Смолякової Інни Олександрівни залишити без задоволення, а постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.01.2020 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набрала законної сили 10.03.2020 року.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик