Провадження № 33/4820/160/20
Справа № 670/963/19 Головуючий в 1-й інстанції Потапов О. О.
Категорія: ч.3 ст. 126 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Бабчинського В.К., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвоката Бабчинського В.К. на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 30 листопада 2019 року о 06 год. 10 хв. на автодорозі в м. Вінниці, він керував транспортним засобом «Rover 75», номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами за постановою начальника відділу Віньковецького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Почко В.В. від 15 лютого 2018 року у ВП № 48121672, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та без належного повідомлення його про розгляд справи. Про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 15 лютого 2018 року ОСОБА_1 відомо не було, вказана постанова була винесена державним виконавцем без відома ОСОБА_1 , а тому ОСОБА_1 був позбавлений будь-якої можливості оскаржити дії (постанову) державного виконавця. Вказує, що заборгованість за аліментами відсутня, на момент подання апеляційної скарги виконавче провадження по стягненню аліментів з ОСОБА_1 закрито у зв`язку із повноліттям дитини та відсутністю заборгованості по аліментах. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій в зоні АТО і має відповідні нагороди.

В жодне судове засідання ОСОБА_1 не з`явився (в судове засідання 16 березня 2020 року захисник Бабчинський В.К. не з`явився), про розгляд справи повідомлялися належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати та закінчувати розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення в попередньому судовому засіданні захисника ОСОБА_1 адвоката Бабчинського В.К. в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги, позаяк спростовуються сукупністю досліджених апеляційним судом доказів, в той же час апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що суд розглянув справу у відсутність правопорушника з порушеннями вимог ст. 268 КУпАП.

Як видно з матеріалів справи, розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбувся 27 січня 2020 року у відсутність особи, що притягується до відповідальності, за відсутності в суду будь-яких даних про його повідомлення про місце, день та час судового розгляду. Повістки, якими ОСОБА_1 викликався до суду першої інстанції на вказані дати, були повернуті поштовим відділенням, з відмітками про причини невручення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «за закінченням встановленого строку зберігання». В інший спосіб ОСОБА_1 про день та час судового розгляду судом не повідомлявся.

Зважаючи на відсутність будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 27 січня 2020 року, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про судове засідання, в якому суд ухвалив оскаржуване ним рішення, матеріалами справи не спростовано.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, що в суду першої інстанції, за відсутності об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 в передбачений законодавством спосіб був повідомлений про судовий розгляд, не було підстав проводити судовий розгляд в відсутність ОСОБА_1 , чим судом порушено його право на захист, що тягне за собою скасування судового рішення з прийняттям нової постанови з таких підстав.

Апеляційний суд зауважує, що з огляду на рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що конституційне право на участь в судовому засіданні, право бути належним чином повідомленим про дату судового розгляду не може бути формальним.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими апеляційним судом доказами, а доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів, не можуть бути врахованими з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Апеляційним судом встановлено, що 30 листопада 2019 року о 06 год. 10 хв. в м. Вінниці по вул. Лебедянського, 7 ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою ВП № 48121672 Віньковецького районного управління юстиції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою начальника відділу Віньковецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Почко В.В. від 15 лютого 2018 року у виконавчому проваджені №48121672 було тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.3).

Апеляційний суд не приймає доводи апелянта, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 лютого 2018 року, позаяк вказана постанова направлялась ОСОБА_1 поштою 19 лютого 2018 року, проте 24 лютого 2018 року була повернута поштовим відділенням в зв`язку з відмовою адресата від одержання (а.с.25, 26), що підтверджено довідкою головного державного виконавця ОСОБА_2 , наданої на запит суду (а.с.64,65).

Згідно повідомлення головного державного виконавця Віньковецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Шулякової Л.В., наданого на запит апеляційного суду, у ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2019 року (на момент складання протоколу) була заборгованість по аліментах - 35279 грн. 30 коп., яка перевищувала суму відповідних платежів за шість місяців. 28 січня 2020 року від стягувачки надійшла заява, що заборгованість по аліментах погашена, яка просила закінчити виконавче провадження, на підставі чого 6 лютого 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ті обставини, що заборгованість на момент подання апеляційної скарги відсутня, а виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 закрите у зв`язку із повноліттям дитини та відсутністю заборгованості по аліментах на час апеляційного розгляду, не дають підстав для висновку про закриття провадження у справі через відсутність події адміністративного правопорушення. Заборгованість по аліментах була погашена вже після вчинення ОСОБА_1 правопорушення, на час вчинення правопорушення та складання протоколу така заборгованість існувала, тимчасове обмеження в праві керування транспортними засобами не було скасовано, тому підстави для закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відсутні, та такі доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Однак, на час ухвалення апеляційним судом рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, відтак, відповідно до приписів п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі має бути закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бабчинського В.К. задовольнити частково.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 27 січня 2020 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 126 КУпАП у виді трьох місяців позбавлення права керування транспортними засобами; про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя