Справа № 357/7280/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВРПП Білоцерківського ВП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ,

за ст.126 ч.3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал з ВРПП Білоцерківського ВП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ст.126 ч.3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №055378 від 22 липня 2020 року:

ОСОБА_1 22 липня 2020 року о 13 год. 20 хв. в Київській області Білоцерківського району с. Яблунівка, керував автомобілем марки «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому були відсутні задні бризковикии, які передбачене конструкцією автомобіля, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області №36298970 від 03 квітня 2019 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.31.4.7 е; 2.1 а, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.3 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи особисто під розпис, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Наведене, враховуючи вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, при вирішені питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_2 , суд виходить з того, що останній не подавав до суду жодних клопотань про витребування доказів, виклик свідків з викладенням своїх міркувань щодо законності складеного відносно нього протоколу. Тому неявку ОСОБА_1 в судове засідання суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою уникнути від відповідальності за вчинене.

Суддя, вивчивши матеріали справи, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 126 ч.3 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, суддя керується Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України. ОСОБА_1 маючи аліментні зобов`язання є суб`єктом інкримінованого правопорушення, несвоєчасно або не в повному обсязі сплачував аліменти у зв`язку із чим постановою державного виконавця його було тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобом. Його дії містять склад інкримінованого правопорушення та він винний в його вчиненні оскільки керував транспортним засобом будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим судом встановлено, що ОСОБА_1 має на своєму утриманні неповнолітню дитину на утримання якої зобов`язаний сплачувати аліменти.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відтак, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Що ж стосується стягнення, то враховуючи обставини справи, особу правопорушника, можливі наслідки вчиненого, а також відсутність обставин, які б пом`якшували або б обтяжували відповідальність, суд вважає доцільним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч.3 ст.126 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяців.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33-35,126 ч.3, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі чотириста двадцять гривень 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І.Д. Дубановська