Справа № 266/3702/20
Провадженя№ 3/266/1500/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2020 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Курбанова Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь, РНОКПП не відомий, громадянки України, працюючої адміністратором ФОП ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 677139 від 12.07.2020р. ОСОБА_1 12.07.2020 року о 00 год. 50 хв., виконуючи обов`язки адміністратора в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020р. № 588, № 392 від 20.05.2020р. п. 16 п. 3, згідно якої заборонена робота з 23.00год. по 07.00год. розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КпАП України.
ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її захисника Мироненко О.В.
Захисник Мироненко О.В., яка діє на підставі ордеру, в судове засідання надала заяву, якою просила справу розглянути за її відсутності, додала клопотання про закриття адміністративного провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали та всі обставини адміністративної справи, вважаю, що провадження по даній справі необхідно закрити, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За статтею 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Санкція даної статті передбачає накладення штрафу як на посадових осіб так і на громадян.
Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Згідно з п. 3, п.п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", в редакції від 08.07.2020р., чинній на момент скоєння правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення 11.07.2020р. та 12.07.2020р., на період дії карантину забороняється: робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.
Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що адміністративний матеріал не містить доказів, які б достеменно підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки поліцейськими до суду надано лише: протокол про адміністративне правопорушення АПР18 № 677139 від 12.07.2020 року, рапорти про отримання та реєстрації заяви про порушення карантинних умов, а саме того, що працює заклад «Культ», після 23.00год., диск з відеозаписом події.
Із переглянутого судом відеозапису події, встановлено, що поліцейський оголосив, що він знаходиться біля закладу «Культ», по Приморському бульвару, де о 00.50год. заклад працює. Поліцейській підійшов до жінки, яка зустрічає клієнтів закладу, яка запросила іншу жінку, і вона з поліцейським про щось спілкувалась, зазначив, що відеозйомка припиняється для складання протоколу.
Судом досліджений цивільно-правовий договір від 01.07.2020р., який укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який поданий останньою до суду, з якого встановлено, що до обов`язків ОСОБА_1 не входить слідкувати за закінченням роботи закладу «Культ», ОСОБА_1 не є найманим працівником та не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку Замовника.
Таким чином, аналізуючи надані суду докази по даній адміністративній справі суд з урахуванням того, що доказів працевлаштування у ФОП ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , як зазначено у протоколі, суду не надано, як і доказів того, що саме ОСОБА_1 зобов`язана слідкувати за закінченням роботи закладу, тому вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, крім того, жодних пояснень свідків, понятих до протоколу не додано.
Таким чином відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена та не аргументована, докази вини останньої не є переконливими, обставини зазначені в протоколі є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із наведеним, провадження по даній справі необхідно закрити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суд
Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Курбанова Н. М.