Справа № 183/3046/20
№ 3/183/1726/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В.,

за участі:

адвоката Береста О.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого гравільщиком, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 17.05.2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його сторону нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 17.05.2020 року він почув сварку на сусідському подвір`ї, де в одному будинку, але в різних частинах, проживають його батько разом зі співмешканкою та його матір. Вийшовши на город, побачив, що співмешканка батька ОСОБА_3 погрожує його племінниці ОСОБА_4 палицею. Як йому стало відомо потім, перед цим ОСОБА_3 вдарила його племінницю рукою по обличчю. Участі конфлікті між його племінницею та співмешканкою батька він не приймав. Вже після того, як вони посварилися, він дійсно намагався залагодити конфлікт. Крім того зазначив, що батько зі співмешканкою не є членами його сім`ї, і мешкають вони за різними адресами.

В суді свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 рідний брат її чоловіка. 17.05.2020 року вона разом зі своєю донькою ОСОБА_4 прийшла допомогти по господарству своїй свекрусі. Між городами її свекрухи та свекра була натягнута більова мотузка, на яку співмешканка свекра ОСОБА_3 почала вішати білизну, з якої їй на голову капала вода, з приводу чого вона зробила зауваження, однак ОСОБА_3 почала кричати та ображати її доньку ОСОБА_4 . Почувши сварку вийшов ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_2 . Останній почав говорити ОСОБА_1 , щоб той виїжджав з його будинку. Сварка була взаємною, але фізичної сили ніхто не застосовував. Крім того, зазначила, що сварка виникла між нею та співмешканкою свекра ОСОБА_3 , і в цій сварці ОСОБА_1 участі не приймав.

В суді свідок ОСОБА_4 пояснила, що 17.05.2020 року вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 прийшли до бабусі додому за адресою; АДРЕСА_1 , допомогти по господарству. В той час, коли вони працювали на городі, вийшла ОСОБА_3 та почала вішати білизну, з якої текла вода на голову її матері. Її мати зробила ОСОБА_3 зауваження, на що остання почала їх ображати нецензурною лайкою. Почувши крик з сусіднього двору вийшов ОСОБА_1 , який запитав, чому знову відбувається сварка. При цьому сказав своєму батькові, що якщо він і далі так буде поводити себе разом з його співмешканкою, то його і поховати буде нікому.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за вчинення вказаного правопорушення настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльність) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Судом досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: висновок за наслідками перевірки матеріалу ЖЄО № 9435 від 21.05.2020 року; письмові пояснення ОСОБА_3 про те, що син її співмешканця ОСОБА_2 ОСОБА_1 постійно приходить до них додому і ображає батька. Причиною цьому, на її думку, є те, що ОСОБА_1 хоче жити в половині будинку, де мешкає вона зі своїм співмешканцем; письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У нього є батько ОСОБА_2 , який мешкає по сусідству. У них через спадщину склалися неприязні стосунки, однак 17.05.2020 року він став свідком конфлікту, який виник між співмешканкою батька ОСОБА_3 та онукою його батька ОСОБА_4 ; письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . У нього є син, який мешкає по сусідству і постійно приходить до нього додому влаштовує сварки з ним та його співмешканкою ОСОБА_3 з приводу спадщини. 17.05.2020 року близько 10.00 години він знову прийшов, лаявся в його бік та бік його співмешканки.

Оцінивши вищевказані докази, суд приходить до висновку про те, що суду не надано належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, а відтак суд не вбачає в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як в судовому засіданні, так і під час надання пояснень правоохоронним органам заперечував, обставини, викладені в протоколі, надавши суду докази на підтвердження своїх показань.

Показання потерпілого ОСОБА_2 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , допитаних в судовому засіданні.

Письмові показання свідка ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом у якості належного доказу вини ОСОБА_1 , оскільки не містять відомостей про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 . А саме, ОСОБА_3 в своїх поясненнях взагалі не зазначає про час, місце, обставини скоєного правопорушення. Вона лише підтверджує факт неприязних стосунків між батьком та сином з приводу спадщини. Тому зазначені пояснення, на переконання суду, як не підтверджують, так і не спростовують обставин, які мають бути встановлені судом, а тому не можуть бути прийняті у якості належного доказу винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що надані правоохоронними органами суду докази є суперечливими і не є достатніми для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Інших доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, дослідивши та співставивши наявні матеріали справи з поясненнями ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1ст.247 КУпАПу зв`язку відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк