П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 936/693/20

Провадження № 3/936/438/2020

29 вересня 2020 року смт.Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарапатської області Павлюк С.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.183-1КУпАП,

встановив:

28.08.2020 року в суд на розгляд надійшов протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , у якому зазначено, що він не сплачує аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі половини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, згідно судового наказу №300/754/18 від 04.09.2018 року виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області та пред`явленого до виконання, в результаті чого має заборгованість станом на 27.08.2020 року у розмірі 23140 гривень, сукупний розмір яких перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, виходячи з такого.

Згідно диспозиції ч.1 ст.183-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, доведена зібраними адміністративними матеріалами.

Оцінюючи вищевказані документи, приходжу до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини не надано.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 враховано: характер вчиненого ним правопорушення; ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, яка доведена повністю.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому вважаю, що стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді суспільно корисних робіт.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33,36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.С. Павлюк