ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/163/20 Справа № 705/5668/19 Головуючий по 1 інстанції Годік Л.С.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/5668/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 01.12.2019 о 12 год. 16 хв. в м. Умані по вул. Незалежності, 18, керував автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено після продуття останнім приладу «Драгер», який показав 1,97‰ (проміле), при допустимій нормі 0,20‰ (проміле), чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати її, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він не керував транспортним засобом, ніхто йому не пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, жодних свідків не було, та в його пристуності адміністративні матеріали не складалися. Вказує, що місцевим судом порушено його право на захист оскільки розглянуто справу без його участі, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився не сертифікованим приладом, а також місцевим судом не допитано свідків у справі, у зв`язку з чим їх письмові покази є недійсними.

До апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 27.03.2020 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час слухання справи.

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі та без участі його захисника, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вважаю, що перешкод для розгляду справи, передбачених ч.6 ст. 294 КУпАП, немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності ОСОБА_1 , який, крім того, просив розглядати апеляційну скаргу без його участі та без участі його захисника.

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396511 від 01.12.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 01.12.2019 о 12 год. 16 хв. в м. Умані по вул. Незалежності, 18, керував автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено після продуття останнім приладу «Драгер», який показав 1,97‰ (проміле), при допустимій нормі 0,20‰ (проміле), чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП,(а.с. 1);

- даними тесту № 2303 відповідно до якого - результат позитивний 1,97 ‰ проміле ( а.с. 2);

- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6810, результат тесту - 1,97‰ проміле (а.с. 3);

- показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого були 1,97‰ проміле;

- даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності 2 свідків пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого були 1,97‰ (проміле). Крім того, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції, відповів, що напередодні вжива грам 300 спиртних напоїв.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Апелянт вказує про те, що огляд на стан сп`яніння проводився несертифікорваним приладом, однак на підтвердження своїх доводів не надає жодних належних та допустимих докізав.

Також ОСОБА_1 , відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак матеріали справи не містять даних про те, що апелянт не був згідний з результатами огляду та наполягав на його проведенні в медичному закладі, що узгоджується з даними відеозапису.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив про те, що він керував автомобілем MERCEDES-BENZ, продув алкотест який показав 1,97‰ проміле. Крім того, зазначив, що вину визнає повністю, а тому його доводи про те, що він не керував транспортним засобом, йому ніхто не пропонував пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння, та в його пристуності адміністративні матеріали не складалися є нестроможними та спростовуються вказаним протоколом і ведеозаписом з нагрудних камер поліцейського.

Також, протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний ОСОБА_1 , в ньому зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому доводи апелянта про відсутність свідків під час складання адміністративних матеріалів є неприйнятними.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки останній, будучи належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, не виявив бажання з`явитися в судове засідання, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого міськрайонним судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка