ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/920/20 Справа № 208/2489/20 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Скрипніка Юрія Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.04.2020 року о 23.10 год. в м.Кам`янському по пр. Т.Шевченка, 47 водій керував автомобілем MERCEDES BENZ VITO д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності свідків. Продути алкотестер «Драгер» або пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Скрипнік Ю.О. просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Скрипнік Ю.О. посилається на те, що рішення є необгрунтованим, винесено з порушенням норм процесуального і матеріального права. Так, вказує, що в описовій частині постанови взагалі не зазначено, хто саме керував транспортним засобом, хто відмовився проти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер та у медичному закладі і хто таким чином порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Також, зазначає, що жодним свідком не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх поясненнях зазначили, лише те, що ОСОБА_1 стояв біля автомобіля та відмовився від проходження медичного огляду. При цьому, вказані свідки не були допитані в суді, не попереджались про кримінальну відповідальність, та не з`ясовано чи були присутні свідки на місці події, чи підписували вони протокол та пояснення. Разом із цим, захисник вважає, що суд необгрунтовано розцінив критично покази свідка ОСОБА_4 , що свідчить про вибірковість і необ`єктивність суду. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, так як знаходився на пасажирському сидінні, та чекав свого товариша ОСОБА_4 , який возив його по місту, і в той час коли підішли працівники поліції пішов по своїм справам. Між тим, працівники поліції не пропонували пройти ОСОБА_1 медичний огляд, протокол не складали, посвідчення водія не вимагали, не роз`яснювали права, відеозапис події не проводився, тому захисник вважає, що протокол був сфальсифікований працівником поліції у міському відділі поліції м. Кам`янське вже після того, як ОСОБА_1 був затриманий.

Заслухавши захисника Скрипніка Ю.О., який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З оскаржуваної постанови видно, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №513217 від 12 квітня 2020 року, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які складені за участю свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапорт працівника поліції Чайки Д.А.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жодних об`єктивних даних на підтвердження тих обставини, що ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES BENZ VITO д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння у справі не має.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Між тим, суд першої інстанції не проаналізував всі докази у справі в їх сукупності та залишив без належної уваги покази ОСОБА_1 , який заперечував факт керування транспортним засобом та покази свідка ОСОБА_4 , який стверджував, що саме він керував транспортним засобом, а не ОСОБА_1 .

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то апеляційний суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду, підтвердження порушення особою ПДР України письмовими показаннями свідків, які наявні в матеріалах справи, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність, зокрема за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Отже, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд не може визнати неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки вказані особи безпосередньо у судовому засіданні не допитувалися.

Водночас, в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля в момент його зупинки працівниками поліції, а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів матеріали справи не містять.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що справу суд першої інстанції розглянув з порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП. Докази, наявні у справі, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП перевірені належним чином не були, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Скрипніка Юрія Олександровича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко