ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22 вересня 2020 рокуСправа №: 695/1992/20
Номер провадження 3/695/1508/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. розглянувши матеріали справипро притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №0023583 від 13.08.2020 року , ОСОБА_1 13.08.2020 року о 11 год. 45 хв. на 121 км. автодороги Н.-08, на автомобілі MAN, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював господарську діяльність з перевезення вантажу з перевищенням вагових норм без дозволу, а саме маса вантажу 42.86 т., маса авто 7.525 т., маса причепу 7.825 т., що дорівнює 58.2 т., при допустимій нормі 40.0 т., чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Для розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не з`явився, однак направив до суду пояснення відповідно до яких свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП заперечував, вказуючи на невірні розрахунки особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, адже автомобіль не зміг би рухатися з вантажем в 42 т., що не дозволять технічні характеристики самого автомобіля, окрім того обставини, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому дії ОСОБА_2 кваліфіковані невірно. За таких обставин просить суд провадження по даній справі закрити на підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суддя вивчивши матеріали справи при ходить до наступного висновку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії № 0023583 від 13.08.2020 року слідує, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він здійснював господарську діяльність з перевезення вантажу з перевищенням вагових норм без дозволу, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Згідно до ст.48 3У «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Після дослідження матеріалів справи встановлено, що відповідно до товарно- транспортної накладної № від 13.08.2020 року, ОСОБА_1 , як водій, здійснював перевезення вантажу з м. Кременчук в м. Золотоноша на автомобілі MAN НОМЕР_2 . З ТТН також убачається, що автомобільним перевізником є ТОВ «Торговий дім «Автострада»

Відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, визначені права, обов`язки і відповідальність перевізників, вантажовідправників і вантажоодержувачів (далі - Правила). Відповідно до пункту 11 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка повинна оформлюватись суб`єктом господарювання.

В розумінні ст.48 3У «Про автомобільний транспорт» необхідними документами які повинен був мати і пред`являти ОСОБА_1 особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху як водія, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що під господарською діяльністю закон розуміє самостійну діяльність, яка здійснюється суб`єктами господарювання з метою отримання прибутку. Для зайняття господарською діяльністю фізичні особи зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємницької діяльності.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що автомобільним перевізником, що надав послуги за товарно-транспортною накладною № від 13.08.2020 є ТОВ «Торговий дім «Автострада», а ОСОБА_1 лише виконував роботу в якості водія, що також підтверджується відповідною ТТН, де в графі «Водій» зазначено ОСОБА_1 ..

Будь-які відомості щодо надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом без державної реєстрації як суб`єкта господарювання саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази в підтвердження отримання останнім прибутку від здійснення вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення перевезення та систематичності діяльності з надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Разом із тим ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність саме за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди)

Враховуючи викладене, підстави вважати встановленим той факт, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання відсутні, адже в порушення вимог зазначеного Закону інспектором не встановлено та не підтверджено документально чи є ОСОБА_1 перевізником та чи здійснює господарську діяльність.

Із аналізу норм вказаного вище законодавства суддею вбачається, що отримання ліцензії найманим працівником, який не здійснює самостійну господарську діяльність, діючим законодавством не передбачено та отримувати таку має саме перевізник.

Окрім того до матеріалів справи жодних доказів вини ОСОБА_1 у порушенні вагових обмежень не додано.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають, адже містять лише сам протокол про адміністративне правопорушення, який по своїй суті є актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, наявність в діях особи якого та її вину необхідно встановлювати також на підставі відповідних доказів, які мають бути додані до матеріалів справи.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях ЄСПЛ по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Так у протоколі про адміністративне правопорушення вказано про загальну масу транспортного засобу із вантажем в 58.2 т., в той час як відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, за спеціальними правилами, серед іншого, здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Разом із тим матеріали справи належних доказів перевищення вагових норм не містять.

Як вбачається із матеріалів справи вага транспортного засобу та вага причіпу взяті із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, а вага самого вантажу взята із зазначеної вище ТТН.

Доказів відповідних зважувань транспортного засобу та вантажу матеріали справи не містять.

Отже особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення виходила із того, що вага лише вантажу складала 42.86 т..

Однак із такими висновками суддя погодитись не може.

Загально визначеними правилами є те, що вага брутто - це загальна вага товарів, включаючи сировинний продукт, будь-яку упаковку та, можливо, судно, що перевозить вантаж. Вага нетто - це вага вантажу без тари, тобто чиста вага вантажу.

У зазначені вище ТТН вказано, що маса брутто складає 42.86 т., тобто загальна вага товару та транспортного засобу склала 42.86 т., що не відповідає тим обставинам, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому уповноважена особа Управління Укртрансбезпеки не перевірила зазначені вище дані, не провела зважування вантажу, тощо, а посилається лише на ті дані, які надані самою особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоча, як встановлено вище, і не є суб`єктом відповідальності в розумінні вимог ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, то склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в його діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись вищевикладеним та ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана скарга до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Середа Л.В.