Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 680/600/20
Провадження № 3/670/175/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.

за участі секретаря Кушнір О.В.,

особи ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець

за ст. 44-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії АПР18 № 477006 від 17.07.2020 року о 2142 год. було встановлено, що в с. Вільховець Новоушицького району по вул. Ковальчука в кафе-барі «Олімп» фізична особа-підприємець ОСОБА_1 порушила вимоги постанови головного санітарного лікаря МОЗ України № 32 від 02.06.2020 року, а саме перед початком зміни не проводиться температурний скринінг працівників, на вході до закладу не організоване місце для обробки рук антисептиками, відсутній вказівник про необхідність дезінфекції рук, відсутній антисептик для відвідувачів, розмежувальні смуги не нанесені на підлозі, бармен проводила обслуговування відвідувача без захисної маски, не створені умови для особистої гігієни бармена, відсутні миючі та дезінфікуючі засоби, тобто не виконано п. 7, п. 2, п.п. 7п. 3, п. 7, п.п. 3 п. 9, п.п. 1 п. 10 вищевказаної постанови, вчинила правопорушення оговорене ст.44-3 КУпАП.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

І, серед іншого, в силу положень статті 44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням являється порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

За положеннями статті 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 , являється порушення не будь-яких правил, а саме правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже, об`єктивною стороною цього правопорушення є: або порушення правил щодо карантину людей, або порушення санітарно-гігієнічних правил і норм, або порушення санітарно-протиепідемічних правил і норм, які при цьому (тобто, кожне з яких), передбачене Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" чи іншими актами законодавства, а також порушення рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (як окреме діяння).

Поліцейським у протоколі від 21.07.2020 року, складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що вона порушила вимоги постанови головного санітарного лікаря МОЗ України № 32 від 02.06.2020 року.

Із змісту протоколу видно, що ОСОБА_1 не порушила вимоги Закону та не порушила рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, вона порушила Постанову головного санітарного лікаря, як акт законодавства. Чи відноситься Постанова № 32 до інших актів законодавства, тобто до законодавчих актів? Ні.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

У зазначеній правовій нормі застосовується також термін «законодавство».

Акт законодамвства нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, суб`єктом прийняття (або санкціонування) якого є парламент як законодавчий орган державної влади. ... В системі нормативно-правових актів закон має вищу юридичну силу, ніж підзаконні нормативно-правові акти.

Конституційним Судом України (див. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпП України від 9 липня 1998 р. № 12-рп/98) було дано офіційне тлумачення терміну «закодавство». Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що термін «законодавство», який вживається в ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, потрібно розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Тобто Конституційний Суд України фактично став на позицію тлумачення поняття «законодавство» у широкому значенні. Проте він не включив підзаконні акти та акти внутрішньовідомчі до поняття «інші акти законодавства».

Із наведеного слідує, що постанови головного санітарного лікаря МОЗ України № 32 від 02.06.2020 року не є іншим актом законодавства і посилатись на неї немає підстав, оскільки ст. 44-3 КУпАп є банкетною (відсилочною нормою права).

Здійснюючи правосуддя, суддя є незалежним та керується принципом верховенства права (частина 1 статті 129 Конституції України), який у тому числі передбачає застосування судом Конституції України, як норм прямої дії, що мають найвищу юридичну силу, оскільки закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй (стаття 8 Конституції України).

Також суд відзначає, що ще одним аспектом принципу верховенства права, яким він керується є те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієї та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Як вже вказувалось судом, за положеннями статті 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 , являється порушення не будь-яких правил, а виключно правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також порушення рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За положеннями Законів України:

карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб (частина 1 статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"); карантин має право встановлювати та відміняти своїм рішенням Кабінет Міністрів України, в якому затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення (частина 1 статті 29 того ж закону);

державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - це обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частина 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення");

санітарно-протиепідемічні правила і норми - це нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб (частина 1 статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб");

Головний державний санітарний лікар України (серед усіх дотичних до справи повноважень, що надані йому законом) може вносити на затвердження центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, проекти актів, якими встановлюються: державні санітарні норми та правила, санітарно-епідеміологічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти.

Отже, адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 1 статті 44-3 КУпАП є порушення правил щодо карантину людей або порушення санітарно-гігієнічних чи санітарно-протиепідемічних правил і норм, якщо вони передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" чи іншими актами законодавства (тобто іншими законами чи нормативно-правовими актами), або рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, якщо ці інші акти законодавства та рішення органів місцевого самоврядування, прийняті ними в межах їх компетенції.

Тому, що стосується постанови Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02 червня 2020 року, і зокрема пунктів 7, п. 2, п.п. 7п. 3, п. 7, п.п. 3 п. 9, п.п. 1 п. 10 в 3, які на думку поліцейського охоплюється статтею 44-3 КУпАП, то з огляду на положення частини 2 статті 19 Конституції Украни та положення процитованих судом законів (якими визначено органи, що мають право розробляти і встановлювати правила карантину людей та санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми), названу постанову Головного державного санітарного лікаря України, суд не може застосувати як акт законодавства, який охоплюється статтею 44-3 КУпАП.

Оскільки посадові особи органів державної влади, до яких відноситься і Головний державний санітарний лікар України (стаття 32 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення"), повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а Конституція України чи Закони України не передбачають право Головного державного санітарного лікаря України затверджувати чи встановлювати і вводити в дію у якості нормативно-правових актів правила щодо карантину людей або санітарно-гігієнічні чи санітарно-протиепідемічні правила і норми.

Отже, вказаний акт не охоплюється дією статті 44-3 КУпАП.

Іншими словами, порушення ОСОБА_1 постанови Головного державного санітарного лікаря України № 32 від 02 червня 2020 року не охоплюється об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки поліцейський не довів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 , вчиненого нею 17.07.2020 року, провадження у справі слід закрити, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя О.О.Потапов