Номер провадження: 33/813/224/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання - Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн 20 коп. (а.с. 16-18).

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, яка була отримана судом першої інстанції 08 січня 2020 року. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що обставини, описані в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Насправді ОСОБА_1 поставив автомобіль на стоянку на узбіччі автодороги Київ-Одеса і оскільки йому не потрібно було їхати по роботі до ранку 17.11.2019, він випив горілки з іншим водієм - ОСОБА_2 , автомобіль якого знаходився на протилежному узбіччі. Тому факт керування ОСОБА_1 автомобілем недоведений, а отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому не може бути притягнутий до відповідальності. Апелянт також наголошує, що матеріали справи не дають змоги поза розумним сумнівом зробити висновок зробити висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі у зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 20-23).

17 січня 2020 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалу про поновлення строку апеляційного оскарження та відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 161279 від 17 листопада 2019 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001451 від 17 листопада 2019 року; письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с.4); відеозаписом на компакт-диску.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

27 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Волканова Є.В. представника апелянта ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, клопотання було задоволено, оскільки на день призначення справи Волканов Є.В. перебував на стаціонарному лікуванні.

Оскільки відеозапис, який міститься в матеріалах справи, є фіксацією спілкування співробітників поліції з ОСОБА_1 , однак не містить підтвердження ані руху автомобіля, ані того факту, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом, 07 лютого 2020 року апеляційним судом був направлений запит до Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області, в якому суд просив надати повні записи з відеореєстратора службового автомобіля, а також повні записи з нагрудних відеокамер поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП сержанта поліції Медведенко Максима Валерійовича та/або його колеги по екіпажу по факту складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (протокол серії ОБ № 161279 від 17 листопада 2019 року). У відповідь на вказаний запит до апеляційного суду надійшов лист заступника начальника ДПП УПП в Одеській області Хмарука Д.В. щодо неможливості надати запитувані відеозаписи, оскільки вони були знищені.

В судове засідання 11 лютого 2020 року з`явились апелянт ОСОБА_1 , представник апелянта адвокат Волканов Є.В. та свідок ОСОБА_3 - власник транспортного засобу, яким зазвичай керував апелянт. ОСОБА_1 та його представник надали свої пояснення по суті справи, свідок підтвердив раніше надані пояснення працівникам поліції, а також вказав на можливість надати суду додаткові докази винуватості ОСОБА_1 , зокрема пояснень охоронців стоянки, з якої по твердженню ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння розпочав рух апелянт, тому судом апеляційної інстанції було оголошено перерву до 17 лютого 2020 року.

17 лютого 2020 року в судове засідання з`явились апелянт ОСОБА_1 , представник апелянта адвокат Волканов Є.В. та свідок ОСОБА_5 .. В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що 17 листопада 2019 року він з ОСОБА_1 поставили на стоянку свої автомобілі і не маючи наміру їхати далі, дійсно випивали на місці складення протоколу.

Жодних додаткових матеріалів з боку ОСОБА_3 , який сам в судове засідання не з`явився, до суду не було надано, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим була оголошена перерва до 10 березня 2020 року.

26 лютого 2020 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Волканова Є.В. про припинення дії договору з надання правової допомоги між АО «ПРАКТИКА» та ОСОБА_1 , у зв`язку із чим просять не надсилати на адресу адвокатського об`єднання кореспонденцію по справі.

05 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Жученко Руслана Олеговича, представника ОСОБА_1 про надання можливості ознайомлення з матеріалами адміністративної справи у зв`язку зі вступом в справу нового представника. 05.03.2020 року адвокату Жученко Р.О. було надано можливість для ознайомлення з матеріалами адміністративної справи.

В судовому засідання 10 березня 2020 року були присутні: адвокат Жученко Р.О., свідок ОСОБА_3 . В судовому засіданні ОСОБА_3 продемонстрував суду відеозапис та надав свої пояснення щодо події, яка сталась 17 листопада 2019 року.

16 березня в судовому засіданні ОСОБА_3 надав роздруківку з GPS-трекера автомобіля DAF (днз НОМЕР_1 ), яка охоплює поїздки в інтервал з 00 год 00 хв 17.11.2019 р. до 00 год. 00 хв. 18.11.2019 р. Адвокат ОСОБА_1 - Жученко Р.О. звернув увагу суду, що вказана роздруківка не дає жодної інформації, яка мала б значення для справи, оскільки інтервал, який вона описує, за часом слідує подіям, які відбувались уже після складання Протоколу.

При цьому пояснення працівників НП щодо обставин зупинки водія в матеріалах справи відсутні. За поясненнями ОСОБА_3 працівники поліції прибули на виклик останнього. При тому, що факт вживання алкогольних напоїв апелянт не заперечував, проте заперечував факт керування транспортним засобом, акцентуючи увагу на особистому конфлікті, який виник у нього з власником транспортного засобу.

В такій ситуації ключовими свідками події є працівники стоянки, які за твердженнями ОСОБА_3 повідомили про знаходження його водія - апелянта в стані алкогольного сп`яніння та незважаючи на такий його стан випустили його зі стоянки.

В свою чергу, суд першої інстанції вказані обставини не дослідив, формально підійшов до розгляду справи та маючи можливість направити протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення в частині встановлення всіх реальних свідків керування транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, дійшов до передчасного висновку про його винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду.

Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки кваліфікуючою ознакою такого правопорушення є саме керування транспортним засобом. З врахуванням виявлених недоліків в процесі складення адміністративних матеріалів, які не були усунуті в суді першої інстанції, встановлені підстави для повернення матеріалів справи до органу, який склав протокол для доопрацювання та належного оформлення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк