Провадження № 33/4820/551/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Войналовича О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Войналовича О.М. на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживає в АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , не працює,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з неї на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.

За постановою судді, 26 травня 2020 року близько 23 год 31 хв у місті Хмельницькому на вулиці Панаса Мирного, 31, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Сhevrolet Cruze», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Войналович О.М. просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 липня 2020 року, скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити.

Уважав, що вказана постанова місцевого суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім цього, посилався на те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату слухання справи.

Наголошував, що вина ОСОБА_1 встановлена на підставі неналежних та недопустимих доказів.

При цьому вважав, що Хмельницький міськрайонний суд не міг розглядати справу, оскільки справа підлягала розгляду Корабельним районним судом міста Миколаєва.

Окрім того, зазначав, що правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 01 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Войналовича О.М. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки оскаржувана постанова не була своєчасно отримана апелянтом, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи 27 липня 2020 року, тобто, коли справу було розглянуто з винесенням постанови, судова повістка про виклик її на вказану дату в матеріалах справи відсутня, як і будь-які інші докази повідомлення останньої про час та місце розгляду справи на цю дату.

Таким чином, суддею порушено права особи (право на захист), яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

За таких обставин постанова судді місцевого суду є необґрунтованою і такою, що суперечить вимогам закону і підлягає скасуванню з винесенням нової постанови.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставини вчиненого ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджуються відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №414924 від 27 травня 2020 року, складеного за участю свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та її категоричну відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом з місця події.

Письмові поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 апеляційним судом не беруться до уваги, бо вказані свідки безпосередньо не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції.

Водночас доводи апеляційної скарги спростовані дослідженими в апеляційному суді доказами.

При перегляді справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції наразі не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За таких обставин уважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, доведена зібраними у справі доказами.

Доводи апелянта щодо необхідності закриття провадження у даній справі у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким запроваджено нову редакцію ст.130 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Звертаю увагу на те, що положеннями ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП України Закон України від 22 листопада 2018 №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП України, які були вчинені до 01 липня 2020 року.

Так, особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КУпАП України у відповідній редакції цього Закону, яка діяла до 01 липня 2020 року.

Таким чином, приходжу до висновку, що зміни у законодавстві в частині відповідальності за діяння, що підпадало під ознаки ч.1 ст.130 КУпАП, не поширюються на осіб, які вчинили це діяння до 01 липня 2020 року.

Відповідно до ст.276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Указаною статтею передбачено, що справи, передбачені ст.130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №414924 від 27 травня 2020 року місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 .

Тому доводи захисту в цій частині не заслуговують на увагу.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.

У процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 повністю забезпечені та відновлені її права, передбачені ст.268 КУпАП.

Водночас відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 26 травня 2020 року, то провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Войналовича О.М. задовольнити частково.

Поновити захиснику Войналовичу О.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2020 року.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Винести нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.