Справа № 559/1283/20
Номер провадження 3/559/613/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області надійшла справа з адміністративним протоколом відносно громадянина України ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.

01.09.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, матеріали справи для розгляду передано судді ралець Р.В.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 27 червня 2020 року серії ДПР18 №093287 зазначено: «27.06.202 о 19 год. 40 хв. в с.Тростянець по вул..Центральна водій гр.. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043 н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п.2.5 ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 27.06.2020 перебуваючи біля магазину в с.Тростянець, на прохання свого знайомого хлопця, на ім`я ОСОБА_4 , дав йому свій автомобіль покататися, разом із ОСОБА_4 був ще один хлопець. Під час керування автомобілем ОСОБА_4 в`їхав у пліт односельчанки, після чого за кермо автомобіля сів він та поїхав додому. Про існування протоколу про адміністративне правопорушення взнав лише після отримання повістки з суду. З протоколом не ознайомлювався. Із заявою про видачу тимчасового дозволу звертався писав її під диктовку, був впевнений, що матеріали були оформленні по факту ДТП. В магазині алкоголю не вживав. Автомобіль належить йому.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Ходак С.К. просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адмінстративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній від проведення огляду не відмовлявся, оскільки йому не пропонували пройти такий огляд, за передачу керування неповнолітньому ОСОБА_1 поніс відповідальність. Окрім того, зазначив, що в протоколі не викладено фактичних обставин, оскільки у ньому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу, однак, працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, а приїхали до нього додому в с.Тростянець після виклику, та забрали до Дубенського ВП, і протокол про адміністративне правопорушення складався у м.Дубно по вул..Пекарській, 10.

У судовому засіданні посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 підтвердив той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно за ст.130 ч.1 КУпАП дійсно складався в Дубенському ВП., окрім того пояснив наступне. 27.06.2020 на лінію 102 надійшло повідомлення від власників подвіря, в пілт якиї вїхав автомобіль ВАЗ і зник з місця пригоди. По приїзду на місце події, власниця забору ОСОБА_6 повідомила, що в паркан вїхав автомобіль, яким керували діти, після чого, ОСОБА_1 забрав автомобіль і поїхав додому. Пояснення, які містяться в матеріалах справи писав він зі слів осіб. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 було встановлено зі слів свідків ОСОБА_1 не зупиняли, з протоколом про адміністративне правопорушення його ознайомлювали, від підпису та отримання його копії він відмовився.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що 27.06.2020 близько 19:40 год. вона була в хаті, на кухні, почула звук удару на дворі, вийшла на подвір`я, побачила, що автомобіль в`їхав у її паркан. Після чого, автомобіль залишив місце пригоди, хто був за кермом не знає, знає, що автомобіль належить ОСОБА_1 . Пояснення її записував інспектор, після чого сказав їй прочитати, і підписати, оскільки вона погано бачить просто підписала пояснення. Ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не бачила.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що 27.09.2020 після 19 год. бачила автомобіль ОСОБА_1 за кермом були діти, після чого почула звук удару, вибігла на вулицю, але автомобіля не було, був лише пошкоджений паркан. Що ДТП вчинили діти не знали, тому казали працівникам поліції, що то ОСОБА_1 п`яний заїхав у паркан. Саму подію не бачила і хто був за кермом не бачила. Пояснення надавала, їх записував інспектор, просто підписала не читала їх, оскільки вона погано бачить.

В судове засідання для допиту двічі викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однак з невідомих суду причин не з`явилися.

Суд, вислухав ОСОБА_1 і його захисника, посадову особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, свідків, дослідивши письмові матеріали справи приходжу до наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року, Бочаров проти України» рішення від 17.06.2011 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій фактів.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У протоколі серії ДПР18 №093287 від 27.06.2020 містяться дані, які не відповідають дійсності, а саме у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак, як встановлено в судовому засіданні, транспортний засіб працівниками поліції не зупинявся.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Дорожній рух - це процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Одним з складів об`єктивної сторони вказаного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Матеріалами справи не підтверджено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, даний факт не підтверджено в судовому засіданні показами свідків та уповноваженої поясненнями особи, яка склала протокол.

Відповідно до п.4 Інструкції від 07 листопада 2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП та п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Водій для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння направляється до закладу охорони здоров`я на підставі виданого поліцейським направлення (п.8 розділу ІІ вказаної Інструкції).

Всупереч зазначеного в матеріалах адміністративної справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Виходячи з вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення, не покладається обов`язок доказування, цей обов`язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, суд приходить до висновку, що доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а також її адвоката не спростовані належними доказами.

Сукупність наведених обставин свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 38, 130 ч.1, 245, 247, 251-252, 254, 256, 266, 268, 280, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Конституцією України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАп на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої винесено постанову, до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської бласті протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.В.Ралець