ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1177/20 Справа № 202/3902/20 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Рижика Романа Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , 14 червня 2020 року о 12 годині 55 хвилин у м. Дніпро пр. Слобожанський, 26Д керував транспортним засобом Форд д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Рижик Р.О., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить прийняти рішення, яким скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що співробітники поліції грубо порушили норми КУпАП та Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення правил дорожнього руху, а саме: не проведено первинний огляд з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків; не складено направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння; не забезпечено законного медичного огляду у закладі охорони здоров`я; порушення вичначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що суд не забезпечив фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу; розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши жодного свідка в судовому засіданні.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Захисник Рижик Р.О. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 11524 від 14.06.2020 року, поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, відеозаписом працівників поліції.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Покази свідків та працівника патрульної поліції повністю узгоджуються між собою, також підтверджуються відеозаписами з відеореєстратора іспектора поліції та сумнівів в апеляційному суді не викликають.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні сам не заперечував того факту, що він відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксовано, як останній зазначив про те, що повертався з приятелем до дому.

Щодо доводі апелянта про порушення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення правил дорожнього руху апеляційний суд зазначає наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, працівники поліції не зобов`язані були складати акт про направлення водія з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від такого медчиного огляду, що є самостійним складом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного, не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що не проведено первинний огляд з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків; не забезпечено законного медичного огляду у закладі охорони здоров`я.

Є необґрунтованими й доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, так як справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення.

Що стосується доводів захисника, що суд безпідставно не задовольнив клопотання щодо здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального приладу та не допитав свідків, незважаючи на заявлене клопотання, то вони не вважаються безумовними підставами для скасування обґрунтованого судового рішення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Рижика Романа Олександровича, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун