Справа №582/503/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яковенко Н. М.
Номер провадження 33/816/346/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , з участю секретаря судового засідання Сенаторової Ю. В., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 582/503/20 за апеляційною скаргою захисника ВАЛЮХА Ю. В. на постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 24.06.2020, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Грузії

за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілого ОСОБА_2 ,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Валюха Ю. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвокат ВАЛЮХ Ю. В. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки письмові пояснення свідків є неналежними доказами, протоколи за ст. 124 і ч. 1 ст. 130 КУпАП складені відносно «Джикіа», а до відповідальності притягнутий « ОСОБА_4 ». При цьому, незважаючи на те, що останній є громадянином Грузії, працівники поліції склали документи без перекладача та не вручили йому їх як на рідній мові, так і взагалі.

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 27.05.2020 о 21:19 у смт Недригайлів по вул. Незалежності водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 2105 д. н. з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.9 «а», 13.1, 12.1 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Валюха Ю. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доводи потерпілого ОСОБА_2 про залишення рішення судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 147319 від 27.05.2020 та серії ОБ № 147303 від 27.05.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 , керуючи т/з у стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з іншим т/з, внаслідок чого т/з отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 2.9 «а», 13.1, 12.1 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- схемою місця ДТП від 27.05.2020 із фототаблицею до протоколу серії ОБ № 147303, на якій зафіксовано дорожню обстановку після зіткнення т/з ВАЗ 2105 д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 і т/з ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 із проведенням відповідних замірів, а саме розташування автомобілів на дорозі, ширина проїзної частини тощо, а також пошкодження цих т/з, отриманих унаслідок ДТП;

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager», проведеного 27.05.2020 о 22:39, результат тесту 1,44 0/00;

- показаннями в апеляційному суді потерпілого ОСОБА_2 , згідно яких 27.05.2020 він керував належним йому т/з ВАЗ 21099 д. н. з. НОМЕР_2 в смт Недригайлів у напрямку м. Ромни. У момент коли він знизив швидкість та ввімкнув покажчик лівого повороту, відчув удар в задню частину автомобіля, в результаті якого його т/з розвернуло в протилежному напрямку. Під час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_3 , який керував т/з ВАЗ 2105 д. н. з. НОМЕР_1 , «Драгер» показав результат 1,44 0/00, з яким ОСОБА_3 був згоден, але підписувати документи відмовився, як і пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Мати перекладача бажання не виявляв і розумів, що відбувається;

- показаннями в апеляційному суді свідка ОСОБА_5 , згідно яких 27.05.2020 ОСОБА_3 у його присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат 1,44 0/00, з яким ОСОБА_3 був згоден. Проходити огляд в Недригайлівській ЦРЛ та ставити підписи в документах останній відмовився;

- аналогічними письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 ;

- відеозаписами з персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, з яких убачається що в присутності 2-х свідків водій ОСОБА_3 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічною пристрою, результат 1,44 0/00, який останній не заперечував.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому, досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці письмові пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ним у його письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ним раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідка ОСОБА_6 не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що суддя суду першої інстанції не допитав свідків, оскільки справа розглянута на підставі наявних доказів, достатніх для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому в матеріалах справи відсутні жодні документи (заяви, клопотання тощо) з боку сторони захисту щодо виклику та допиту певних свідків. Також необхідно зазначити, що свідок ОСОБА_5 , допитаний безпосередньо у судовому засіданні апеляційним судом, повністю підтвердив свої письмові пояснення та присутність при огляді ОСОБА_3 на стан сп`яніння іншого свідка ОСОБА_6 , письмові пояснення якого є аналогічними поясненням ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що протоколи про адміністративні правопорушення складені відносно « ОСОБА_3 », а стягнення накладене на « ОСОБА_3 », то вони не заслуговують на увагу, незважаючи на те, що вказаний факт має місце, оскільки аналізуючи дійсне прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прізвище особи, яке зазначено у протоколах про адміністративні правопорушення та фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає, що «Джикіа» та « ОСОБА_4 » є однією і тією ж особою, що правильно встановлено суддею суду першої інстанції і також знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а зазначення наприкінці прізвища літери «А» замість «Я» є явною технічною помилкою (опискою), ймовірно допущеною машинально працівником поліції при складанні протоколів і специфікою наданих водієм документів, що з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП суттєво не впливає на встановлення обставин вчинення правопорушень і визнання протоколів неналежними та недопустимими доказами. При цьому зазначена обставина не спотворює змісту протоколів і автоматично не створює ситуацію, за якої процесуальні документи є недійсними, а докази недопустимими, оскільки при вирішенні цього питання необхідно виходити насамперед з істотності порушення прав, законних інтересів і свобод ОСОБА_3 , так як не усі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів та збирання доказів стороною провадження у справі є підставою для визнання цих доказів недопустимими.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги в частині того, що всупереч громадянству ОСОБА_3 (Грузія), документи складені без перекладача та не вручені йому у перекладі на рідну мову, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису убачається, що на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_3 відповів згодою, вимоги поліцейських в частині дотримання процедури огляду розумів і виконував, під час складання матеріалів справ про адміністративні правопорушення спілкувався з працівниками поліції та будь-яких заяв про те, що він не розуміє українську мову (повністю чи частково), у зв`язку із чим потребує перекладача, не висловлював. Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях ОСОБА_3 також не ставив питання про забезпечення його перекладачем, хоча відповідне право йому було роз`яснено у присутності захисника.

Крім того, вартим уваги є те, що з 2011 р. ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання в Сумській області, а 16.01.2013 останній отримав посвідку на постійне проживання в Україні, що також свідчить про певне знання (розуміння) української мови.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім іншого, настає за керування т/з особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а тому суддею суду першої інстанції правильно установлений цей факт. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 «а» ПДР, згідно яких «водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння».

У свою чергу порядок проходження огляду на стан сп`яніння регламентований положеннями ст. 266 КУпАП, розділом Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділами І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою певну процедуру як направлення водіїв т/з для проведення огляду, так і безпосередньо його проведення.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан алкогольного сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколах обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протоколи про адміністративні правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 24.06.2020 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ВАЛЮХА Ю. В. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.