Справа № 453/1159/20
№ провадження 3/453/678/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 вересня 2020 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Курницька В.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 173 КУпАП, -

права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 , роз`яснені)

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 704142 від 07.09.2020 року, ОСОБА_1 , 02.08.2020 року біля 04.00 год.в м. Сколе по вул. М. Котляревського разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побили ОСОБА_4 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження, таким чином ОСОБА_2 вчинив дрібне хуліганство, чим порушив вимоги ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому порушені не визнав. Пояснив, що 02.08.2020 року біля 04.00 год.в м. Сколе по вул. М. Котляревського між ним, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стався словесний конфлікт, внаслідок чого відбулась штовханина, під час якої ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Стверджує, що він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали ОСОБА_4 ушкоджень внаслідок неприязного ставлення до нього, не мали на меті порушувати громадський порядок, те що конфлікт відбувся на вулиці, просто збіг обставин.

Суддя, ознайомившись з протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшла такого висновку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом правової охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, образливим чіплянням до громадян та іншими подібними діями.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку від інших правопорушень та злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

Як вбачається з матеріалів справи, в діях ОСОБА_1 відсутній мотив явної неповаги до суспільства. Відтак, за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі ОСОБА_4 з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Суддя звертає увагу, що дії ОСОБА_1 були направлені з мотивів помсти лише проти ОСОБА_4 , у нього не було умислу та ним не вчинено дій, які б утворювали об`єктивну сторону хуліганства, громадський порядок не був порушений, на вулиці нікого не було, неправомірні дії в часі були динамічними і нетривалими та не мали хуліганського мотиву, а відтак у судовому засіданні не встановлено достатніх доказів наявності в діях особи, яка притягується до відповідальності складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 173, 247, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі № 453/1159/20, пров. №/453/678/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сколівського районного суду

Львівської області В.Я. Курницька