Провадження № 3-372/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Горбатовська С. А., за участю захисника Ткачука О. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстрованої: АДРЕСА_1 ,

проживаючої: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи вихователем ДНЗ № 355 м. Києва, що за адресою: м. Київ, пр.-т Відрадний, 24-а , вчинила булінг стосовно вихованця малолітнього ОСОБА_2 , 2014 року народження, що виразилось в тому, що 12.08.2019 ОСОБА_1 викинула іграшку ОСОБА_2 , чим завдала останньому ймовірної психологічної травми, 27.08.2019 ОСОБА_1 застосувала до ОСОБА_2 фізичну силу, чим завдала останньому фізичного болю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала і пояснила, що у ДНЗ № 355 працює з 31.08.2015, загалом педагогічний стаж становить 22 роки. З 01.08.2019 дитячу групу «Бджілка», де працювала вихователем, відвідували діти з різних груп, в тому числі, з групи «Ромашка» ДНЗ № 51, серед яких був ОСОБА_2 . З самого початку відвідування групи ОСОБА_2 ( 02.08.2019 ) відносини з останнім «не склались», оскільки дитина не їла у дитячому садку, про що повідомила мати ОСОБА_2 ОСОБА_3. , яка сприйняла таке повідомлення негативно, у грубій формі відповіла, що дитина погано їсть і вдома. Вказує, що ОСОБА_2 не дотримувався встановленого у садочку режиму: грався, коли діти вживали їжу; не хотів виходити на вулицю, коли діти збирались гуляти; не хотів повертатись з вулиці у групу; заважав сну інших дітей. За позицією ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вів себе «неадекватно», падав на підлогу/землю, бився головою. Про поведінку ОСОБА_2 ОСОБА_3 не повідомляла. Зазначає, що приділяла ОСОБА_2 більше уваги, ніж іншим дітям, працювала з його поведінкою, і, як наслідок, ОСОБА_2 почав сприймати її, як вихователя, і дотримуватись режиму, встановленого у дитячому садку.

12.08.2019 ОСОБА_2 приніс у садочок іграшку «тетрис», хоча іграшки з дому брати не дозволяється. Вказаним тетрисом грався впродовж дня, чим порушував режим і заважав як її роботі, так і іншим дітям. Коли діти збирались на вулицю, перебуваючи у коридорі групи, взяла з рук ОСОБА_2 тетрис, який поклала на підвіконня. Тетрис впав з підвіконня на підлогу, від падіння відкрилась панель, з якої випали батарейки. Вона вставила батарейки у тетрис, проте, можливо іграшка і зламалась, на що вона не звернула уваги. В цей час ОСОБА_2 вів себе спокійно. Вказує, що на вікнах у садочку встановлені протимоскітні сітки, тому викинути іграшку через вікно не могла. З приводу події з іграшкою ОСОБА_3 звернулась до керівництва дитячого садочка. Завідуюча попросила вирішити конфліктну ситуацію з ОСОБА_3 . Вона зателефонувала ОСОБА_3 , при зустрічі вибачилась і запропонувала нову іграшку взамін пошкодженої. В присутності завідуючої ситуація з іграшкою була вичерпана, ОСОБА_3 прийняла вибачення. Вона зверталась до завідуючої з заявами про переведення ОСОБА_2 до іншої групи, оскільки вважала поведінку ОСОБА_2 неприйнятною, «асоціальною», проте, ОСОБА_2 продовжував ходити до її групи.

27.08.2019, ввечері, коли за ОСОБА_2 прийшов батько, дитина впала на підлогу і почала битись головою. Припускає, що внаслідок таких дій могла отримати травму живота. Вказує, що ОСОБА_2 ударів у живіт не завдавала, будь - яких протиправний дій стосовно малолітнього не вчиняла.

ОСОБА_3 пояснила, що її син ОСОБА_2 у серпні 2019 відвідував об`єднану дитячу групу ДНЗ № 355 м. Києва. Дійсно вдома мали випадки падіння ОСОБА_2 на підлогу, такі дії дитини були проявом протесту щодо дій дорослих. Вона попередила нових вихователів, що дитина може не їсти у дитячому садочку, оскільки погано їсть і вдома, а також, що дитина може падати на підлогу. 02.08.2019 ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 не їсть, кричить, у дитини «проблеми з психікою», на що відповіла, що її син здоровий і якщо не хоче їсти, то не треба його насильно годувати. Вказує, що конфлікту з ОСОБА_1 не було. 12.08.2019 її брат ОСОБА_14 забирав ОСОБА_2 з садочку. Вдома брат розказав, що ОСОБА_1 викинула іграшку ОСОБА_2 у вікно, про що повідомила його особисто, вказавши, що залишки іграшки можна зібрати під вікном на вулиці. На наступний день вона запитала у ОСОБА_1 про іграшку, на що відповіді не отримала. З вказаного приводу звернулась до директора дитячого садку, яка порадила написати заяву, що вона і зробила. Невдовзі їй зателефонувала ОСОБА_1 з проханням про зустріч, в ході якої остання вибачилась і просила забрати заяву, на що вона відмовила. У присутності директора садка ОСОБА_1 визнала свої дії щодо іграшки ОСОБА_2 , попросила вибачення, надалі, передала нову іграшку. Ситуація з іграшкою була вичерпана, ОСОБА_2 продовжував ходити до дитячого садка. 27.08.2019 по поверненню з дитячого садка син повідомив, що ОСОБА_1 вдарила його рукою у живіт, показав рукою, яким чином був нанесений удар, а також повідомив, що ОСОБА_1 говорила йому «йди додому» і «задушу тебе.» На наступний день вона пішла до директора, повідомила про слова дитини, після чого, син був переведений до іншої групи. Для підтвердження слів дитини про побиття вона звернулась до ювенальної поліції. Психолог ОСОБА_15 провела розмову з сином, в ході якої останній підтвердив і показав, яким чином ОСОБА_1 вдарила його у живіт.

Свідки захисту ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 пояснили, що їх діти відвідували групу вихователя ОСОБА_1 , яку характеризують позитивно, вказували на незадовільну поведінку ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що працює вихователем у ДНЗ № 355 м. Києва, здійснювала заміну вихователя у групі «Бджілка.» ОСОБА_1 характеризує позитивно, ОСОБА_2 не дотримувався встановленого у садочку режиму.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що є братом ОСОБА_3 , 12.08.2019, о 17-18 год., забирав племінника ОСОБА_2 з дитячого садка. ОСОБА_1 йому повідомила, що викинула іграшку ОСОБА_2 «тетрис» у вікно і що він може зібрати залишки іграшки під вікном на вулиці.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що працювала помічником вихователя у групі ОСОБА_1 12.08.2019 ОСОБА_2 приніс до садочку іграшку «тетрис», якою грався і заважав іншим дітям. Коли діти збирались на прогулянку побачила, що ОСОБА_1 , перебуваючи у коридорі групи, вставляє в тетрис батарейки, повідомивши, що іграшка впала. В цей час ОСОБА_2 плакав. ОСОБА_1 повідомляла, що на її, Господінової, думку у ОСОБА_2 є «діагноз.»

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що працює медсестрою у ДНЗ № 355 м. Києва, ОСОБА_1 характеризує позитивно. 12.08.2019 бачила, як ОСОБА_2 грався іграшкою «тетрис». 13.08.2019 мати ОСОБА_2 написала заяву, що ОСОБА_1 викинула іграшку ОСОБА_2 у вікно. Входила до комісії по перевірці заяви ОСОБА_3 . За результатами перевірки ОСОБА_1 вибачилась перед ОСОБА_3 . Зазначає, що на вікнах садочку розташовані протимоскітні сітки.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що працює директором ДНЗ № 355 м. Києва, до неї звернулась ОСОБА_3 з заявою, що ОСОБА_1 викинула іграшку ОСОБА_2 у вікно, а також нетактовно себе поводить з її сином. З вказаного приводу мала розмову з ОСОБА_1 , остання не заперечувала обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 ОСОБА_1 зверталась з заявою про переведення ОСОБА_2 до іншої групи, запропонувала ОСОБА_1 вирішити ситуацію з ОСОБА_3 . За декілька днів у її присутності ОСОБА_1 вибачилась перед ОСОБА_3 , зобов`язалась віддати нову іграшку, ОСОБА_3 прийняла вибачення. 28.08.2019 ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_1 вдарила сина у живіт, ОСОБА_2 перевели в другу групу. Вказує, що за кожним зверненням ОСОБА_3 проводилась відповідна перевірка. За подією 12.08.2019 проведений інструктаж ОСОБА_1 , стягнення не застосовувались, обставини події 27.08.2019 в результаті перевірки не підтвердились. За серпень 2019 року ОСОБА_1 не була виплачена надбавка в розмірі 20 % окладу, оскільки у своїх зверненнях до директора ОСОБА_1 вказувала на «асоціальну» і «неадекватну» поведінку ОСОБА_2 , що, на думку директора, є неприпустимим для вихователя.

Свідок ОСОБА_25 пояснила, що працює вихователем - методистом ДНЗ № 355 м. Києва, у серпні 2019 року у дитячому садку працювала зведена група. У серпні 2019 року в складі комісії здійснювала перевірку дій ОСОБА_1 щодо викидання іграшки ОСОБА_2 . У присутності директора садочку ОСОБА_1 визнала факт з іграшкою і вибачилась перед мамою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 За результатами роботи за серпень 2019 року з ОСОБА_1 знята виплата надбавки в розмірі 20 % окладу.

В судовому засіданні захисник просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, мотивуючи, що висновок спеціаліста від 14.10.2019 є недопустимим доказом, оскільки не є висновком експерта в розумінні ст. 251 КУпАП; у висновку не наведені чіткі результати предмету дослідження; висновок обґрунтований посиланням на «високу ймовірність» нанесення вихователем удару ОСОБА_2 у живіт, оскільки спеціалісту не вдалось провести повноцінне психодослідження, про що зазначено у самому висновку; методики, які використовувались спеціалістом при дослідженні, не могли застосовуватись до дітей, які не досягли 12-річного віку; обставини фізичного насильства, повідомлені малолітнім під впливом матері, яка перебувала разом з сином під час дослідження.

Щодо події 12.08.2019 захист, аналізуючи пояснення свідків - працівників ДНЗ, вказує, що подія не могла мати місце, оскільки на вікнах дитячого садочку розміщені протимоскітні сітки, що перешкоджає викиданню будь - яких предметів у вікно. Захист вважає, що ОСОБА_1 вибачилась перед ОСОБА_3 і віддала нову іграшку не в результаті визнання протиправності своїх дій, а з метою розв`язання конфліктної ситуації з пошкодженням іграшки і на виконання розпоряджень керівництва дитячого садку.

Захист, посилаючись на позитивні характеристики ОСОБА_1 , надані як батьками дітей її групи, так і працівниками дитячого садку, вказує, що ОСОБА_3 має неприязне особисте ставлення до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим оговорює останню, а тому пояснення ОСОБА_3 не можуть бути доказом винуватості ОСОБА_1 .

За позицією захисту, інші докази на підтвердження обставин подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Вислухавши ОСОБА_1 , захисника, ОСОБА_3., свідків, дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, повністю підтверджуються зібраними у справі і дослідженими в суді наступними доказами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, іншими документами.

По події 12.08.2019

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 15.08.2019 звернулась до завідуючої ДНЗ № 355 м. Києва з приводу викидання вихователем ОСОБА_1 іграшки малолітнього сина - ОСОБА_2 у вікно.

15.08.2019 Наказом № 42 директора ДНЗ № 355 Поцепцової І. створена комісія для перевірки обставин, викладених у заяві ОСОБА_3

Наказом № 45 директора ДНЗ № 355 Поцепцової І. від 19.08.2019 проведений інструктаж з вихователем ОСОБА_1 .

У відповідності до наказу № 45 від 19.08.2019 «вихователь ОСОБА_1 відмовилась надавати письмові пояснення з приводу «викинутої у вікно іграшки, ігнорування запитань батьків та систематичного хамського спілкування з членами родини». Разом з тим, відбулась розмова в присутності директора, методиста, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якій вихователь вибачилась перед мамою за перераховані вище претензії, пообіцяла подарувати дитині іншу іграшку.»

В судовому засіданні ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_24 пояснили, що 16.08.2019 ОСОБА_1 визнала обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , в тому числі, і щодо викидання іграшки ОСОБА_2 саме у вікно, з приводу чого ОСОБА_1 перепросила у ОСОБА_3 і, в подальшому, віддала нову іграшку.

Свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_22 пояснили, що ОСОБА_1 при зустрічі з ОСОБА_3 в присутності директора ОСОБА_24 підтвердила обставини викидання іграшки у спосіб, який вказала ОСОБА_3 у заяві на ім`я директора, тобто «у вікно.»

Пояснення вказаних свідків є послідовними, не містять між собою істотних суперечностей, а тому приймаються суддею до уваги.

Таким чином, не вбачаю підстав для критичного ставлення до пояснень ОСОБА_3 і свідка ОСОБА_14 , які пояснили про обставини викидання ОСОБА_1 іграшки ОСОБА_2 саме у вікно.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 , викладаючи свою позицію наприкінці судового розгляду справи, пояснила, що після 12.08.2019 діти, граючись у пісочниці, ще тривалий час знаходили батарейки від тетриса.

Доводи захисту про наявність на вікнах дитячого садку протимоскітних сіток, що унеможливлює викидання з приміщення дитячого садку будь - яких речей, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_22 , даними в суді, що влітку, коли дитячий садок відвідують небагато дітей, протимоскітні сітки під час прибирань знімаються.

По події 27.08.2019

В судовому засіданні захист вказував, що висновок спеціаліста у відповідності до положень ст. 251 КУпАП не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи доводи захисту суддя дійшла наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Порядок призначення експерта встановлений Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом № 53/5 Міністерства юстиції України від 08.10.1998.

Експерт у даній справі суддею не призначався, висновок експерта в матеріалах справи відсутній, опитування експерта в судовому засіданні не проводилось.

У відповідності до п. 4.23 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз експертні установи Міністерства юстиції України мають право надавати юридичним і фізичним особам послуги в галузі судової експертизи.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України «Питання розгляду звернень громадян у сфері судової експертизи» результати досліджень за зверненням юридичних і фізичних осіб викладаються у письмовому висновку спеціаліста, який не є висновком експерта.

Висновок спеціаліста у відповідності до положень ст. 251 КУпАП є документом, який містить відомості, що мають значення у справі, а тому може використовуватись, як доказ у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи захисту щодо недопустимості висновку спеціаліста як доказу у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим.

Повноваження спеціаліста ОСОБА_15 і підстави для проведення дослідження стороною захисту не оспорювались.

Згідно висновку спеціаліста від 14.10.2019 за результатами опитування дитини та дослідження, яке вдалося провести з нею, а також наявних матеріалів можна сказати, що з високою ймовірно дитина піддавалася фізичному насильству, а саме-удару у живіт з боку вихователя.

В судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_15 підтримала свій висновок, пояснила, що є психологом, аспірантом кафедри психодіагностики та клінічної психології КНУ ім. Т. Шевченка, має досвід роботи в правоохоронних органах, працює у «Зеленій кімнаті» сектору ювенальної превенції відділу превенції Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, де працює з неповнолітніми і малолітніми особами. ОСОБА_3 звернулась до «Зеленої кімнати» із заявою про проведення дослідження факту можливого булінгу до малолітнього сина зі сторони вихователя ОСОБА_1 . В ході спілкування з ОСОБА_2 встановила, що дитина соціально адаптована, рухлива. При дослідженні підтвердились факти викидання вихователем ОСОБА_1 іграшки і нанесення останньою удару дитині у живіт.

Дані висновку спеціаліста повністю узгоджуються з поясненнями ОСОБА_3 про механізм нанесення удару в живіт її сину, про який їй повідомив і показав ОСОБА_2 .

Доводи захисту про неповноту і неправильність проведеного дослідження спростовуються поясненнями спеціаліста ОСОБА_15 , даними в судовому засіданні, у відповідності до яких дитина до 6 років пам`ятає емоціями і не здатна говорити неправду, тому позиція матері не може вплинути на дитину. Відомості про стан здоров`я дитини враховані при проведенні дослідження, але значення для результату не мають. Спеціаліст пояснила, що застосовувала методику «дитячого дослідження» у відповідності до рекомендацій, про які зазначила у висновку. Спеціаліст зазначила, що повне дослідження не виявилось можливим провести, оскільки дитина в силу віку багато гралась, проте, в ході дослідження отримані достатні дані для складення висновку.

Враховуючи, що пояснення ОСОБА_3 , дані в суді, повністю узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними у цій постанові, суддя вважає, що позиція ОСОБА_1 з приводу оговорення її ОСОБА_3 у зв`язку з неприязним особистим ставленням не знайшла свого підтвердження.

Позитивні характеристики ОСОБА_1 , надані, як батьками дітей, так і працівниками дитячого садочку, враховуються суддею, проте, такі характеристики не виключають неможливість вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі.

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні про «неадекватну» поведінку вихованця ОСОБА_2 , наявність у останнього «діагнозу», систематичне порушення ОСОБА_2 встановленого порядку перебування у ДНЗ, тощо жодним чином не виправдовують дій ОСОБА_1 , навпаки, підтверджують упереджене її ставлення до малолітньої дитини, що, на переконання судді, є неприпустимим у роботі вихователя.

Звернення батьків з приводу поведінки ОСОБА_2 , датовані і адресовані суду, директору ДНЗ № 355, органу внутрішніх справ, після складення 05.11.2019 протоколу стосовно ОСОБА_1 і отримання справи судом (18.11.2019), розцінюю, як спосіб захисту ОСОБА_1 у даній справі, оскільки відповідні заяви у період подій, які є предметом судового розгляду, до керівництва ДНЗ № 355 не надходили.

За наведених підстав, обставини 12.08.2019 і 27.08.2019, викладені у протоколі, вважаю доведеними, чим повністю спростовується захисна позиція ОСОБА_1 про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Ч. 3 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення.

У відповідності до п.) 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: