Провадження № 33/824/891/2020 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито, у зв`язку з закінченням строку її притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 03.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 повторно протягом року вчинила психологічне насильство у сім`ї відносно свого чоловіка ОСОБА_3 , чим порушила вимоги ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Мотивуючи постанову суддя послався на те, що на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, закінчилися, у зв`язку з чим винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлюється.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати постанову, прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судовий розгляд судом першої інстанції відбувся без додержання вказаних норм КУпАП, а висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є необґрунтованим, не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються представленими в матеріалах провадження доказами. Потерпілий вважає, що суд безпідставно і протиправно не розглянув справу у межах строків накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП, що призвело до закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Також вказує, що 18.12.2019 року він подав письмові пояснення про факти неодноразового вчинення ОСОБА_2 щодо нього домашнього насильства, при цьому на розгляд справи 23.12 прибув його представник, проте розгляд справи не відбувся взагалі, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скористатися своїм правом на участь у судовому засідання, подавати докази, надавати пояснення. Потерпілий вказує, що ним подано заяву 03.08.2019 року до поліції, оскільки ОСОБА_2 вчиняє відносно нього протиправні дії, позбавляє можливості перебувати у їхній спільній квартирі разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , перешкоджає у спілкуванні з ним, що має ознаки домашнього насильства. Вважає, що посилання суду на висновок науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України не заслуговують на увагу та не узгоджуються з нормами чинного КУпАП, крім того науково консультативна рада є дорадчим органом і її висновки носять рекомендаційний характер, які подаються Вищому адміністративному суду України.

Крім того, потерпілий звертається з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, а постанову суду він отримав лише 08.01.2020 року.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 23 грудня 2019 року, а апеляційна скарга на неї подана 13 січня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що потерпілому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, копія постанови не була вручена потерпілому в строк, передбачений ст. 285 КУпАП, а отримана лише 08 січня 2020 року, у зв`язку з чим причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.

Заслухавши пояснення представника потерпілого, захисників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слушно зазначено у апеляційній скарзі, при розгляді справи суддею вимоги ст.280 КУпАП не були дотримані, зокрема, не було з`ясовано питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Крім того, із змісту ст.247 КУпАП випливає, що закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за обставин закінчення на момент розгляду строків накладення адміністративного стягнення можливе лише у разі виключення можливості застосування інших підстав закриття, передбачених п.1,2,3,4,8 ст.247 КУпАП.

Висновки про наявність чи відсутність таких підстав суддя має зробити лише після виконання вимог ст.279,280 КУпАП та обґрунтувати їх у судовому рішенні.

З матеріалів справи випливає, що фактично розгляд справи про адміністративні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_2 , не відбувся, судове рішення за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не прийняте, чим допущене істотне порушення процесуального закону.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Зокрема, у рішеннях Суду «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації» «Гурепка проти України» згадується про те, що за «критерієм мети та тяжкості наслідків» вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину, якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання.

Санкція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафувід двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Зазначене свідчить , що правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, не є незначним і при розгляді протоколу необхідно застосовувати і відповідні положення кримінального процесуального законодавства.

Оскільки суддею рішення по суті адміністративного правопорушення не прийнято, то апеляційний перегляд постанови не є можливим у зв`язку з істотним порушенням процесуального закону.

У зв`язку з наведеним, вважаю необхідним застосувати аналогію із положеннями кримінального процесуального закону та справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_2 направити до того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Потерпілому ОСОБА_3 поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль