ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2745/20

провадження у справі 3/0285/1615/20

29 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., за участю секретаря Касянчук І. В.,

особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ОСОБА_1 , захисника Зубрицького Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов

від Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Казахстану, громадянина України, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , який працює охоронцем на АЗС «ОКООЙЛ» по вул. Житомирська, 144, м. Новоград-Волинський,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

З адміністративного протоколу, який надійшов до суду 22.07.2020 слідує, що ОСОБА_1 20.07.2020 на АЗС «ОКООЙЛ» по вул. Житомирська, 144 в м. Новоград-Волинський Житомирської області здійснював провадження господарської діяльності з продажу пального та скрапленого газу без державної реєстрації, як суб`єкта господарюваннята без наявності ліцензії на даний вид діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, разом зі своїм захисником пояснили, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не фізична особа-підприємець, систематичною господарською діяльністю не займається, прибутку жодного не отримує.

Допитаний працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що протокол складено у зв`язку з наявністю внесеного в ЄРДР повідомлення про виявлення незаконної АЗС. Хто саме є власником останньої, йому невідомо. Під час складання протоколу ОСОБА_1 пояснював, що працює охоронником.

Свідки, зазначені у протоколі, до суду не прибули, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Положеннями ст.15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального встановлено, що гуртова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, однією з основних ознак підприємництва є систематична (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) господарська діяльність з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Ці обставини долученими до матеріалів справи доказами не підтверджуються.

Так, в протоколі серії ВАБ № 1711216 від 20.07.2020 зазначено, що ОСОБА_1 працює охоронцем АЗС. Разом з тим, з жодного доданого до адміністративного матеріалу документу не вбачається, хто є власником АЗС та кому вона належить.

Зазначене дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не здійснює реалізацією продукції з метою отримання прибутку, безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик, а лише виконує покладені на нього обов`язки за винагороду, як найманий працівник володільцем відповідного майна.

Письмові пояснення свідків про те, що на АЗС по вул. Житомирська, 144 в м. Новоград-Волинський їм було продано паливно-мастильні матеріали, а саме бензин, не спростовують твердження ОСОБА_1 про те, що він є лише найманим працівником та не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Матеріали справи свідчать про те, що працівниками поліції виявлено одиничні факти продажу паливно-мастильних матеріалів найманим працівником, а відповідно його дії не були систематичними та не направлені на отримання прибутку.

Вважаю, що відповідальність за здійснення господарської діяльності без державної реєстрації автозаправної станції, яка розташована за адресою: вул. Житомирська, 144 в м. Новоград-Волинський, повинен нести її власник (володілець), який організував діяльність вищевказаної автозаправної станції з метою отримання незаконного прибутку та забезпечив її діяльність шляхом укладення договорів на постачання паливно-мастильних матеріалів та укладення договорів з найманими працівниками.

В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , будучи найманим працівником, здійснював господарську діяльність та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення тлумачяться на її користь.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи всі обставини справи та наявні матеріали приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В підсилення своєї правової позиці звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібермон проти Франції» наголошував, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, чим це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин. Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа «Коробов проти України»), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого королівства).

Керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Літвин