Номер провадження: 33/813/758/20
Номер справи місцевого суду: 522/5760/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді Цюри Т.В.,

За участю секретаря судового засідання - Лопотан В.І.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21 травня 2020 року про закриття відносно ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 21 травня 2020 року закрито відносно ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави України.

Матеріали справи відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення направлені прокурору Одеської місцевої прокуратури №3 для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та проведення досудового розслідування.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,у якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 22.09.2020 року ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 не з`явилися, однак 22.09.2020 року на електрону адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання, у якому вона просить перенести розгляд справи на іншу дату через хворобу, проте доказів не підтвердження вказаного представником до суду не надано, у зв`язку із чим апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка.

Керуючись законом, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_1 виходять за межі адміністративного правопорушення та необхідності направлення матеріалів справи відносно ОСОБА_1 до Одеської місцевої прокуратури №3 для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування.

Дослідженням протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№751439 від 24.03.2020 року встановлено, що приблизно о 02 годині 24.03.2020 року ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю(а. с. 1).

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 від 24.03.2020 встановлено, що її співмешканець ОСОБА_1 хапав її за руки, від чого у неї синці на руках, та хапав за волосся, та бив по голові, та по ногах(а. с. 2).

Згідно із диспозицією ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Враховуючи вищевикладене, судом районного суду вірно зроблено висновок, що спричинення тілесних ушкоджень виходить за межі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, так як у таких діях правопорушника є ознаки кримінального правопорушення за наявності у потерпілої тілесних ушкоджень, а тому провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підлягає закриттю, а матеріали справи направленню прокурору для внесення відомостей до ЄРДР.

Доводи представника ОСОБА_1 - Мухаір О.Ю. про те, що ОСОБА_1 не є чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не є його співмешканкою, а також те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у зв`язку із чим відсутня ознака ст. 126-1 КК України, як систематичність, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного кримінального правопорушення, апеляційним судом оцінюються критично, з огляду на те, що відповідно до оскарженої постанови, судом першої інстанції не зазначено за якою статтею Кримінального кодексу України необхідно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а лише вказано про наявний факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, в зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 наявні ознаки кримінального правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно з ч. 1 ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, а тому постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування або зміни не встановлено, в зв`язку з чим, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 30, 33, 36, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 21 травня 2020 року про закриття відносно ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі за ч.1 ст.173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра