Провадження № 3/932/2808/20 Справа № 932/7552/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Яковлева Д. О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого «СПЕЦ-ПРОКАТ» машиністом-крана, за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2020 року о 04:00 год. працівниками УПП в Миколаївській області складено протокол серії БД №416630 у відношенні ОСОБА_1 про порушення вимог п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до складеного протоколу, 20 червня 2020 року о 03:25 год. в м. Миколаєві, Центральний район, на пр. Центральному, біля будинку 137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, так як водій не зміг пройти оглядна місця зупинки, він виявив бажання пройти огляд в МОНД у встановленому законом порядку. Згідно висновку МОНД № 904, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 0,38 проміле.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував щодо обставин викладених у протоколі, свою вину не визнав, надав письмові пояснення в яких зазначив, що він 20 червня 2020 року виїхав з міста Одеса в місто Дніпро разом з дружиною та малолітньою дитиною. Приблизно о третій годині вони проїжджали місто Миколаїв та на одному з перехресть його зупинили працівники поліції, через порушення ПДР проїзд на червоний сигнал світлофора. За вимогою поліцейського, він надав документи та вийшов з автомобіля, так як повідомили, що відчувається запах алкоголю. З даним твердженням ОСОБА_1 не погодився, тоді його повідомили, що треба пройти огляд на стан сп`яніння і викликали інший екіпаж. Через 40-50 хв. привезли алкотестер, запросили двох свідків, ОСОБА_1 подув у трубку та ніякого результату не було, відобразилися одні нулі, на що поліцейські вимагали дути ще, однак результат не змінився. Свідки спостерігали за всім, а потім поїхали нічого не підписуючи. Поліцейські запропонували пройти огляд у лікарні, на що ОСОБА_1 погодився. В лікарні черговий лікар, вийняв з чемодану алкотестер та трубку в яку ОСОБА_1 ледь встиг дунути та апарат показав результат 0,38 проміле. Після чого, вони повернулися на місце події і склали протокол про адміністративне правопорушення, при складанні свідки були відсутні.

Адвокат ОСОБА_1 Грачев М. С. з урахуванням пояснень наданих ОСОБА_1 наполягав, що докази перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння повністю сфальсифіковані.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши матеріали справи та переглянувши відеофіксацію адміністративного правопорушення, крім іншого щодо проходження ОСОБА_1 тестування у медзакладі, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 416630 від 20 червня 2020 року, 20 червня 2020 року о 03625 год. в м. Миколаєві, Центральний район, на пр. Центральному, біля будинку 137 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, так як водій не зміг пройти огляд на місця зупинки, він виявив бажання пройти огляд в МОНД у встановленому законом порядку. Згідно висновку МОНД № 904, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 0,38 проміле.

В протоколі про адміністративне правопорушення, як і під час судового рохгляду ОСОБА_1 заперечень з приводу огляду саме в медичному закладі, не надавав, тобто огляд в медичному закладі проведено за його згоди, що також підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 міститься в матеріалах провадження та виданий на підставі акту медичного огляду ОСОБА_1 № 904 від 20 червня 2020 року.

Таким чином, вважаю доведеним, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проведено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, що був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин зупинення 20 червня 2020 року працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 21061, під керуванням водія ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення. Так, з відеозапису вбачається, що не пройшовши огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці, ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, куди він був доставлений працівниками патрульної поліції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 , вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.9 «а» ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження істотних порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки здійснити таку процедуру не виявилося можливим, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов відповідний медичний огляд, яким було встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги ОСОБА_1 та його захисника Грачева М.С. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає недоведеними, оскільки вони не підтверджені належними доказами, а також не ґрунтуються на законі.

У своїх доводах захисник Грачев М.С. посилається на те, що письмові пояснення свідків писали самі працівники поліції, а огляд на стан сп`яніння в медичному закладі був безпідставний, оскільки на місці був отриманий негативний результат алкотестера, а також відеозапис змонтовано таким чином, що не можливо зрозуміти як проходив огляд на місці та у лікарні, мова присутніх викривлена умисно, а відеокамера знімає різні моменти, а не саму процедуру огляду.

Проте суд відноситься до доводів адвоката критично, оскільки, за відсутності будь яких доказів на спростування позитивного висновку медичного закладу, зробленого за результатами проведеного тестування водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, зауваження захисника не спростовують того факту, що його підзахисний, на момент зупинення працівниками поліції перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Так само і невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також його твердження, що під час керування транспортним засобом, він був тверезий, не підтверджено будь якими доказами.

Щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника Грачева М.С. про те, що при огляді на місці алкотестер не показав результат, жодним чином не доводять того факту, що огляд проведений у медичному закладі був сфальсифікований.

За встановлених обставин приходжу до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не було спростовано під час судового розгляду.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 працює, інвалідом не являється.

Обставин, що згідно ст .ст. 34-35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю за доцільне піддати його адміністративному стягненню, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 282-284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

З урахуванням частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП та примусового виконання цієї постанови стягнути з ОСОБА_1 , подвійний розмір штрафу, тобто 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) в дохід Держави.

Копію постанови направити ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. О. Яковлев