Справа 431/2967/20
Провадження 3/431/395/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Суддя Старобільського районного суду Луганської області Олійник С.В. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла зі СРПП Старобільського відділу поліції ГУ НП в Луганській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2004 року народження, працюючого ФОП « ОСОБА_3 » водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 130547 від 24.07.2020, ОСОБА_1 24.07.2020 року о 06 годині 35 хвилин, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito д/н НОМЕР_1 , який перевозив пасажирів без захисних масок, чим порушив п.7 постанови КМУ від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19».

ОСОБА_1 у судовому засіданні проти притягнення його до адміністративної відповідальності заперечував, пасажири здійснювали посадку в захисних масках.

Дослідивши матеріали провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 зазначено про порушення останнім вимог п.7 постанови КМУ від 20.05.2020 № 392.

Відповідно до Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» пункт 7 вказаної Постанови втратив чинність на підставі Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

Таким чином, на час складання та надходження протоколу відносно ОСОБА_1 до суду, Кабінетом Міністрів України було ухвалено постанову, якою виключений пункт 7 з постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 р. та на час розгляду справи у тексті постанови № 392 відсутнє посилання на пункт 7, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 .

Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року, за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. У справі «Лучанінова проти України» в рішенні від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02 Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП має бути з`ясовано, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, та відповідно до ст.252 КУпАП слід дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Оцінивши наявні в даній справі докази, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, оскільки норма права, порушення якої ставиться в вину ОСОБА_1 станом на час розгляду справи втратила чинність, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі положень п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,44-3,284,п.1 ст.247 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Олійник