Справа № 265/4873/20
Провадження № 3/265/2376/20
П О С Т А Н О В А

29 вересня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Мельник І.Г.,розглянувши справу за матеріалами, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2020 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшов протокол разом з доданими матеріалами про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , який 19.07.2020 року об 22 годині 50 хвилин по вулиці Олімпійській, біля будинку № 426 в Лівобережному районі міста Маріуполя, Донецької області, керував автомобілем ВАЗ 2101, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, явна зміна забарвлення шкірного покрову обличчя). Від продуття газоаналізатору «Драгер» та проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином замовною кореспонденцією з повідомленням. Також, повістка про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 розміщувалась на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а тому, враховуючи вищевказане, принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, оскільки адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди, а безкарність правопорушника буде заохочувати його на вчинення нових проступків і буде подавати негативний приклад іншим нестійким особам, та відповідно до ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 підтверджується адміністративним протоколом серії БД №292889 від 20.07.2020 року; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно пояснень яких останні підтверджують, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 продути газоаналізатор Драгер та проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння, від чого гр. ОСОБА_1 відмовився в їх присутності, йому були роз`ясненні права та повідомлено про час та місце розгляду справи; довідкою інспектора ВАП УПП в Донецькій області про відсутність у ОСОБА_1 повторності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та відсутності у нього посвідчення водія; диском з відеозаписом скоєного правопорушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 р. № 161 внесено зміни до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306, п. 2.5ПДР викладено в наступній редакції: «2.5. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Також,Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства Охорони Здоров`я та Міністерства Внутрішніх Справ від 09.11.2015 року №1452/735, яка зареєстрована в Міністерстві Юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 також встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених, зокрема, ст.130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування в даному випадку адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на обставини справи та особу,яка притягається до адміністративної відповідальності,вважаю за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яка не передбачає альтернативних заходів покарання, аніж зазначених в ній.

Крім того, відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 276-280, 283,287,294,317 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та покласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в Донецькій апеляційний суд через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя І.Г. Мельник