ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3947/20 Номер провадження 33/814/506/20Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полтави, паспорт - НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 420,40 грн. на користь держави.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав терміновий заборонний припис, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-3 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року скасувати та постановити нову, якою закрити справу на підставі ст. 22 КУпАП України за малозначністю правопорушення.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє винесене з порушень процесуального права.

В обґрунтування наведеного, апелянт посилається на те, що судом не було взято до уваги його пояснення, заяву від його дружини ОСОБА_2 , в якій остання, вказала, що не має до нього претензій та, що він поводить себе гідно, старанно , не порушує порядку та закону, прохає його не наказувати. Зазначив, у нього четверо дітей, троє з них малолітні, мати пенсіонерка, батько помер, не стоїть на обліку у наркодиспансері, не вживає алкогольних напоїв.

Відзначив, що з урахуванням всіх обставин, можливо застосувати до нього ст. 22 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.

Диспозиція ч. 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 551451 від 25 квітня 2020 року (а.с.1). Відповідно до останнього ОСОБА_1 25 квітня 2020 року, о 20 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_2 порушив терміновий заборонний припис від 24 квітня 2020 року серія АА № 109866 , щодо заборони перебування за адресою проживання ОСОБА_2 до 29 квітня 2020 року.

Пояснення гр. ОСОБА_2 від 25 квітня 2020 року, відповідно до яких вказала що ОСОБА_1 прийшов до помешкання та почав провокувати конфлікт. Вживав нецензурну лайку, погрожував розправою в присутності малолітньої дитини, чим спричинив їй душевні переживання. Порушив терміновий заборонний припис від 24 квітня 2020 року.

Копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 109866, ОСОБА_1 здійснив домашнє насильство, а саме психологічне насильство відносно ОСОБА_2 . Внаслідок чого ОСОБА_1 зобов`язано: залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 02 год 10 хв 24 квітня 2020 року до 02 год 10 хв 29 квітня 2020 року. Особі, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, роз`яснено положення ст. 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, по що свідчить його підпис.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2. КУпАП.

Доводи апелянта про те, що судом не було взято до уваги його пояснення, заяву від його дружини ОСОБА_2 , є безпідставними, оскільки судом першої інстанції враховано дані обставини та накладено на правопорушника стягнення у виді мінімального штрафу, що передбачено санкцією вказаної статті.

Прохання в апеляційній скарзі гр. ОСОБА_1 відносно застосування до нього ст. 22 КУпАП, є необґрунтованим, виходячи з наступного. 24 квітня 2020 року відносно нього складено терміновий заборонний припис, та йому було роз`яснено положення ст. 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису. Однак, ним дані вимоги були проігноровані, та було скоєно правопорушення передбачене ст. 173-2 КУпАП на наступний день, що свідчить про його відчуття безкарності та небажання ставати на шлях виправлення. Його дії повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а тому не можуть вважатися малозначним діянням.

Згідно до вимог ст. ст. 23, 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко