Справа № 128/3243/19
Провадження № 33/801/193/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

17 березня 2020 року м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає у в/ч АДРЕСА_2 ,

встановив:
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням встановленого порядку, а тому є недопустимим доказом. Зазначає також, що він не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, а тому розглянувши справу у його відсутності, суд порушив його право на захист. Також вказує, що в порушення вимог закону судом не були допитані свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що про існування оскаржуваного судового рішення він дізнався 13 лютого 2020 року.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і суду пояснив, що ознак наркотичного сп`яніння в нього не було, а тому він наполягав на проведенні мультитесту на місці зупинки транспортного засобу. Свідків запросили вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення, а направлення на освідування на стан сп`яніння працівники поліції не оформляли і йому не вручили.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції поклав в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КпАП України лише протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 204974 від 28 листопада 2019 року.

Так, згідно з цим протоколом водій ОСОБА_1 о 20 год 15 хв цього ж дня в с. Михайлівка по вул. Чапаєва керував транспортним засобом «MAZDA» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів). Від проходження огляду у медичному закладі для встановлення факту вживання наркотичних речовин відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Пунктом 2.5 ПДР передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення про задоволення апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п. 4 Інструкції. Тобто, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі указати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак.

Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було. Так, пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння у виді відсутності реакції на світло зіниць очей, порушення координації рухів, поліцейські не надали суду доказів, які би підтверджували наявність цих ознак.

Крім того, відповідно до п. 8 розділу II Інструкції матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого поліцейським уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

Натомість вказаною інструкцією передбачена форма направлення водіїв на медичний огляд до медичного закладу на виявлення ознак сп`яніння.

При цьому при заповненні направлення до медичного закладу у випадку, якщо водій відмовиться від його отримання чи проходження такого огляду в медичному закладі, то співробітник поліції повинен зазначити про це в направленні.

В матеріалах судового адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 відсутнє направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Відтак суд першої інстанції не надав оцінки всім обставинам справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

В ході судового розгляду ці сумніви не були усунуті, оскільки суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не викликав і не допитав свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, за винятком власне протоколу про адміністративне правопорушення, будь які інші докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами ст. 268 КпАП України, розгляд справи при відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допускається лише за наявності даних про своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи та коли не надійшло клопотання про відкладення справи розглядом.

Матеріалами справи встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і даних про його своєчасне сповіщення про час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять.

Так районним судом на адресу: АДРЕСА_3 неодноразово направлялись судові повістки про виклик ОСОБА_1 в судові засідання, в той час коли суду надійшло повідомлення від Гуменської сільської ради про те, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не зареєстрований і не проживає (а.с. 16).

Натомість згідно з даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Отже, розглянувши справу у відсутності правопорушника, суд порушив вимоги закону та право особи на захист - не забезпечивши можливість безпосередньо заслухати показання правопорушника, його доводи, спрямовані на спростування чи пом`якшення відповідальності за вчинене правопорушення, перевірити і оцінити їх у сукупності з іншими наявними у справі доказами і винести законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 і склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України є недоведеними, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, 294 КпАП України, Суд, -

постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження в апеляційному порядку постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу про його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник