Провадження № 33/4820/191/20
Справа № 675/1974/19 Головуючий в 1-й інстанції Янішевська О. С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 06 вересня 2019 року, о 20 год. 06 хв. по вул. М.Микитюка в м. Ізяславі, Хмельницької області поблизу відділення АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 , керував скутером «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі - Ізяславській ЦРЛ відмовився в присутності двох свідків.

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_1 просив постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2019 року скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова була винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного та об`єктивного дослідження матеріалів справи та з неналежним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що не керував скутером під час зупинки його працівниками поліції, а йшов пішки додому. Вказане підтверджується відеозаписом обставин події, на якому зображено лише автомобіль поліцейських та скутер одного із свідків, жодних інших транспортних засобів не було.

На відеозаписі з камер спостереження, зображені дві особи, які проїжджають на скутері, однак вказує, що на зазначеному відео зображений не він, даних осіб не знає.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він не працює, хоча на момент обставин події перебував на посаді виконуючого обов`язки начальника Державної кримінально-виконавчої служби № 31. Окрім того в протоколі зазначено, що він володіє транспортним засобом «Сузукі» д.н.з. НОМЕР_2 , що не відповідає дійсності. Судом першої інстанції не встановлено у чиїй власності насправді перебуває даний скутер.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції не зазначено відомостей про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеофіксацію обставин події, що викликає сумнів в належності та допустимості зазначених відеозаписів.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, допитавши свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 025430 від 06 вересня 2019 року, згідно яких 06 вересня 2019 року о 20 год. 06 хв. в м. Ізяслав по вул. М.Микитюка поблизу відділення «Приват Банк» водій ОСОБА_1 керував скутером «Сузукі» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в Ізяславській ЦРЛ водій, в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що вони були присутніми під час того, як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення алкоголю в організмі за допомогою алкотестера «Драгер № 6810 ARBH» на місці зупинки автомобіля або в закладі охорони здоров`я. В їх присутності, водій від проходження медичного огляду відмовився (а.с. 3,4);

- даними відеозапису, з якого вбачається, що працівниками поліції у присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі, від яких останній відмовився (а.с. 6).

Зазначені обставини також підтверджуються наданими в апеляційному суді поясненнями свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що у його присутності водій відмовився від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження апелянта про те, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських є неналежним та недопустимим доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого його було здійснено, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі - Ізяславській ЦРЛ, на що останній відмовився, внаслідок чого відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в протоколі та в постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис не є беззаперечною підставою для скасування постанови суду, оскільки відомості, що містяться на зазначеному відеозаписі відповідають фактичним обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції, сумнівів у їх достовірності не виникає, а тому зазначений відеозапис є належним доказом підтвердження вини ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не встановлено у чиїй власності насправді перебуває скутер, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння та не є підставою для скасування постанови суду.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не керував скутером під час зупинки його працівниками поліції, а йшов пішки додому, що підтверджується відеозаписом обставин події, на якому зображено лише автомобіль поліцейських та скутер одного із свідків, жодних інших транспортних засобів не було, не заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Так, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції, свідок ОСОБА_2 пояснив, що зі слів працівників поліції ОСОБА_1 створював небезпечні маневри на дорозі, внаслідок чого був зупинений. Зазначив, що особисто був свідком того, як ОСОБА_1 пересувався мопедом, катався, лежав на ньому, поводив себе неадекватно. Пояснив, що чув від ОСОБА_1 явно виражений запах алкоголю. Огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі він проходити відмовився. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 залишити транспортний засіб на штраф майданчику, на що останній відмовлявся.

Враховуючи вищевикладені пояснення свідка ОСОБА_2 , посилання ОСОБА_1 про те, що він не керував скутером є безпідставним.

Твердження апелянта про те, що на відеозаписі з камер спостереження, зображені дві особи, які проїжджають на скутері, однак на зазначеному відео зображений не він, даних осіб не знає, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки особа, яка зображена на відеозаписі з камер спостереження співпадає з особою ОСОБА_1 , який був зупинений працівниками поліції та відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він не працює, хоча на момент обставин події перебував на посаді виконуючого обов`язки начальника Державної кримінально-виконавчої служби № 31, апеляційним судом до уваги не береться, оскільки вказане ніяким чином не спростовує його винуватість у вчиненому.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2019 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.