Справа 350/949/20
Номер провадження 3/350/396/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Пулик М.В., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли від Рожнятівського відділення поліції ГУНПУ в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч.2 ст.126 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234428, 11 липня 2020 року, о 20 годині 25 хвилин, в смт.Перегінське, по вул. Сагайдачного, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 , у стані сп`яніння. Тест із згоди водія проводився в присутності двох свідків на газоаналізаторі алкотест «Драгер» ARBL 0699 та в присутності мами ОСОБА_2 , за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім цього, згідно протоколу № 234429 , 11 липня 2020 року, о 20 годині 25 хвилин, в смт.Перегінське, по вул. Сагайдачного, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при цьому права керування, чим порушив п.2.1а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково. Підтвердив, що керував автомобілем марки ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія. Стан алкогольного сп`яніння заперечив. Пояснив, що вимушено сів за кермо, оскільки його мати попросила поїхати в аптеку за ліками для його однорічного племінника. Зазначив, що під час освідування та складання протоколів матері не було. Він не погоджувався із результатом, який показав прилад. На той момент він не розумів, що відбувається, оскільки в такій ситуації був вперше, він був сильно схвильованим. Вже після того, як підійшла його мати, вони поїхали в лікарню, де його освідчував лікар, яка не встановила ознак сп`яніння. Просив справу про адміністративні правопорушення закрити.

ОСОБА_2 - законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 суду пояснила, що 11 липня 2020 року її син неповнолітній ОСОБА_1 весь день був вдома, фактично під її наглядом, тому він не міг перебувати у стані сп`яніння. П риблизно о 21 годині хтось із односельців зателефонував до неї та повідомив про те, що її сина затримали працівники поліції. Вона негайно підійшла до місця зупинки транспортного засобу, де працівник поліції сказав їхати в лікарню для проведення огляду її сина. В лікарні, провівши відповідні дії на предмет виявлення алкогольного сп"яніння, чергова лікарка сказала, що її син не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому їм нема чого переживати. На підтвердження своїх слів лікарка показала висновок, де було зазначено, що ознак алкогольного сп"яніння в ОСОБА_1 не виявлено. Після цього працівник поліції дав їй підписати протоколи, у відповідній графі яких зазначив, що протокол ніби-то складався в її присутності. Насправді, ні огляд сина на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ні протоколи в її присутності не складалися. Нею було підписано тільки роздруківку з технічного приладу, хоча в її присутності огляд сина не проводився.Але все це було зроблено вже після лікарні. Що стосується керування автомобілем без посвідчення водія, то просить притягнути до відповідальності саме її а не сина, оскільки це вона попросила сина поїхати за ліками для новонародженої дитини. ЇЇ син навчається в автошколі, та має навики керування автомобілем, тому вона дозволила йому поїхати.

Свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що його було запрошено свідком проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд за допомогою технічного приладу і в нього було виявлене алкогольне сп`яніння. Під час огляду був ще один свідок, однак протокол в його присутності не складався, поліцейський дав йому та свідкові ОСОБА_4 підписатися на бланку протоколу, та на бланках пояснень, а також сказав, що протокол буде заповнений в присутності матері, якої в момент огляду ОСОБА_1 не було. Оглянувши протокол № 234429 стверджує, що змісту правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП на момент підписання ним графи "свідки протоколу" не було виладено в протоколі. Також, він не бачив чи керував ОСОБА_1 автомобілем та чи зупиняли дану особу працівники поліції. Коли він, свідок, приїхав на місце зупинки, то працівники поліції уже вели розмову з ОСОБА_1 , а поїхав звідти коли підійшла мати ОСОБА_1 . Як юрист-практик звертає увагу суду на те, що працівники поліції не повинні були інкримінувати ОСОБА_1 керування автомобілем в стані сп"яніння на підставі тесту, який було проведено на місці зупинки автомобіля, оскільки, вони доставили неповнолітняього в лікарню, після огляду в якій і підставі цього огляду і слід було формулювати суть правопорушення. Сам факт, що поліцейські освідували неповнолітнього на місці зупинки, після чого повезли в лікарню, де знову провели огляд на стан сп"яніння, а визнали винуватим на підставі огляду проведеного на місці зупинки, є підтвердженням його слів про те, що протокол за ст.130 КУпАП в його присутності не складався, тому такий протокол як доказ, на його думку не є належним .

Свідок ОСОБА_5 - лікарка - терапевт КНП Рожнятівська ЦРЛ РРР дала суду показання про те, що вона проводила огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. За наслідками огляду було виявлено, що ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини були відображено в акті огляду а відтак і у висновку. В процесі огляду було застосовано також прилад алкотест «Драгер», який показав 0,27 проміле. Однак, в сукупності з іншими факторами, якими є те, що оглядуваний був абсолютно адекватний, з нормальним артеріальним тиском, без запаху алкоголю з ротової порожнини та іншими факторами, про які вона зазначила в акті медичного огляду, вона прийшла до однозначного висновку, що неповнолітній на момент огляду ознак алкогольного сп`яніння не мав, що знайшло своє відображення в акті медичного огляду та у висновку щодо результатів його огляду.

Вислухавши неповнолітнього та його законного представника, свідків, вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши всі докази що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Надсилаючи відносно ОСОБА_1 справу про вчинення ним адміністративних правопорушень, посадовою особою надано ряд доказів, які, на її думку є допустимими та обгрунтовують вину неповнолітнього в порушенні вимог ст.126 ч. 2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте із таким висновком не погоджується суд.

Так, хоча у КУпАП і відсутнє визначення поняття "неповнолітні", але ст. 13 цього ж кодексу передбачає відповідальність неповнолітніх, до яких, як можна зрозуміти, відносять осіб віком від 16 до 18 років.

Своєрідність неповнолітніх як спеціального суб`єкта адміністративної відповідальності, передусім, полягає у тому хронологічному віці, який обумовлює психічний та фізіологічний розвиток особистості, набуття нею певних знань, навичок та вмінь, що дає змогу усвідомлювати суспільну небезпечність своїх дій та керувати ними.

Істотного значення для захисту прав та інтересів неповнолітнього правопорушника набуває можливість участі його батьків або законних представників при першому поясненні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому існує потреба у визначенні процедури залучення батьків неповнолітнього до участі у провадженні у справі - повідомлення батьків неповнолітнього правопорушника або інших осіб в якості його законних представників та виклик для складання протоколу або залучення їх у якості законних представників, можливість участі яких передбачена ст. 270 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права.

Встановлено, що на момент вчинення інкримінованих йому правопорушень та судового розгляду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,тобто був і є неповнолітнім.

Однак, в порушення вимог ст. 270 КУпАП поліцейський, встановивши, що ОСОБА_1 , на час вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень, перебував у неповнолітньому віці, не забезпечив участь його законного представника, як під час огляду на стан сп`яніння, так і під час складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення.

Зазначену обставину підтвердили в судовому засідання неповнолітній, його законний представник, а також свідок ОСОБА_3 .

Твердження зазначених осіб про відсутність законного представника не спростовується і відеозаписом правопорушення, який міститься на відеодиску.

За відсутності підпису в протоколах законного представника та відомостей про цю особу, формальне зазначення в цих документах про те, що документи складалися в присутності мами ОСОБА_2 , не є доказом підтвердження присутності законного представника при огляді неповнолітнього на стан алкогольного сп"яніння та, що документи складалися в присутності матері.

Зважаючи на спеціальний статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, невжиття посадовою особою при огляді та складанні протоколу, передбачених законом заходів для забезпечення права на захист такої особи, зважаючи на її вік, надані суду докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.2, ч. 1 ст. 130 КУпАП не можуть вважатись законними.

Отже, докази по справі відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , здобуті поліцейським з порушенням вимог ст.ст. 245, 270 КУпАП, а саме без участі законного представника, тобто з порушенням юридичних гарантій захисту прав і законних інтересів неповнолітнього, а тому, є недопустимими.

За наведених обставин, суд вважає необхідним провадження по справі щодо неповнолітнього ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП через недопустимість доказів в обґрунтування його винуватості у вчиненні вказаних правопорушень, у зв`язку з отриманням їх з порушенням права неповнолітнього на захист, зокрема і самих протоколів.

Керуючись ст.ст. 247, 284-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: