Провадження № 3/127/5479/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, яка має на утриманні малолітню дитину, непрацюючої, до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 05.07.2020 року серії АПР18 № 393233, ОСОБА_1 05.07.2020 року року о 22 год. 40 хв. під час здійснення реалізації продуктів харчування на ринку "Урожай" в м. Вінниці перебувала на робочому місці без засобів індивідуального захисту, маски, рукавичок, чим порушила вимоги п. п. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року та постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 05.07.2020 року року о 22 год. 40 хв. вона перебувала на ринку "Урожай", де офіційно не працевлаштована, трудовий договір з нею не укладений. В магазині вона перебуває в засобах індивідуального захисту: масці та рукавичках, однак на деякий час зняла маску. Вона не є суб`єктом господарювання, господарською діяльністю не займається, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не здійснювала свою діяльність на підставі цивільно-правового договору, засобами індивідуального захисту була забезпечена. Просить суд врахувати, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, офіційно не працевлаштована, жодних доходів не має, утримує малолітню дитину.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дана норма є бланкетною і потребує посилання в протоколі на конкретні норми і правила, які порушила винна особа, з розкриттям їх змісту.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 , 05.07.2020 року року о 22 год. 40 хв. вона перебувала на ринку "Урожай", де офіційно не працевлаштована, трудовий договір з нею не укладений. В магазині вона перебуває в засобах індивідуального захисту: масці та рукавичках, однак на деякий час зняла маску. Вона не є суб`єктом господарювання, господарською діяльністю не займається, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не здійснювала свою діяльність на підставі цивільно-правового договору, засобами індивідуального захисту була забезпечена. Просила суд врахувати, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, офіційно не працевлаштована, жодних доходів не має, утримує малолітню дитину.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, господарською діяльністю не займається, не зареєстрована як фізична особа-підприємець, не є посадовою особою будь-якої юридичної особи. Також до матеріалів справи не додано цивільно-правового договору на підтвердження її працевлаштування.

Та обставина, що ОСОБА_1 не була забезпечена засобами індивідуального захисту, не підтверджується жодними доказами, доданими до матеріалів справи.

Що стосується диску, який міститься в матеріалах справи, суд не приймає даний диск як належний доказ, оскільки диск до матеріалів справи належним чином не приєднано, в описі матеріалів диск відсутній .

Суду також не надано будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, зокрема, пояснень потерпілих або ж свідків.

А отже, до матеріалів справи не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не здобуто таких доказів і під час судового розгляду справи.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому провадження всправі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя