Справа № 201/8996/2020
Провадження № 3-в/201/2/2020
У Х В А Л А

22 вересня 2020р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., ознайомившись з матеріалами скарги ОСОБА_1 про визнання незаконним позбавлення свободи,

В С Т А Н О В И Л А:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21.09.2020р. надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання незаконним позбавлення свободи з 29.09.2009р. по 08.10.2009р. у КЗ «ДКПЛ» при провадженні справи про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

Ознайомившись із матеріалами скарги, вважаю необхідним заявити самовідвід з наступних підстав.

Рішенням Ради Суддів України від 08.06.2017р. № 34 роз`яснено, що враховуючи відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу) у справах про адміністративні правопорушення, до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи рішення Ради Суддів України №34 від 08.06.2017р., вважаю за можливе розглянути питання про самовідвід за аналогією з розглядом заяви про відвід судді, поданої в порядку КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя має бути вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Положеннями ст. 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким, як неупереджений.

В численних рішеннях ЄСПЛ («Бочан проти України», «Білуха проти України», «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії») Європейський суд наголошує на безсторонності (неупередженості) суддів під час розгляду справ в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, яка визначається враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного суду, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, чи забезпечував сам суд достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У 2002р. ОСОБА_1 звертався до апеляційного суду Дніпропетровської області, як до суду першої інстанції з позовом про відшкодування моральної шкоди та іншими вимогами до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Управлення юстиції Дніпропетровської області, так і до судді Ткаченко Н.В. особисто.

Ухвалою судді судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області от 27.05.2002р. ОСОБА_1 в прийомі позову відмовлено.

Вищевказана ухвала від 27.05.2002р. була залишена без змін ухвалою колегії судової палати по цивільним справам Верховного Суду України від 29.10.2002р.

Крім того, ОСОБА_1 здійснив публікацію в газеті за 07.03.2002р. (де критично оцінювалися дії судді по винесенню ухвали суду від 30.11.2001р.). На вищевказану публікацію мною було підготовлено заперечення, яке було опубліковане в тій же газеті за 11.04.2002р.

В той же період часу, ОСОБА_1 писав також багато скарг на дії судді Ткаченко Н.В. (в Управління юстиції Дніпропетровської області, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію суддів Дніпропетровської області). Цими організаціями були ініційовані чисельні перевірки по скаргах.

Вважаю, що вищевикладені обставини сформували особливе відношення слідчого судді у цій справі до особи скаржника.

Вважаю, що вищевикладені обставини сформували особливе відношення головуючої по справі до особи скаржника, отже з метою збереження об`єктивності та неупередженості під час розгляду скарги, вважаю необхідним та доцільним заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись Рішенням Ради Суддів України від 08.06.2017р. № 34, Кодексом суддівської етики, Бангалорськими принципами поведінки суддів, ст.ст. 75, 80 КПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

При розгляді скарги ОСОБА_1 про визнання незаконним позбавлення свободи - заявити самовідвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ткаченко Н.В