Справа № 750/4644/20 Головуючий у 1 інстанції Рощина Т. С.
Провадження № 33/4823/330/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю захисника адвоката Ковальчука О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою - ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що 01.06.2020р., о 11 год. 30 хв., в м. Чернігові по вул. Молодіжна, 1, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме ОСОБА_2 , після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 є Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В підтвердження своїх вимог, посилаючись на правову позицію Конституційного суду України щодо закону, який вносить зміни в інший закон, та втрачає свою силу після набрання ним чинності, та зважаючи на законодавчі зміни, які відбувались в редакції статті 130 КУпАП, починаючи з 01.07.2020 року дана стаття в старій редакції не поновлювалась, тобто, з цього часу вона існує в редакції закону № 2617-VIII, яка унеможливлює притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено адресу реєстрації особи, що притягується до відповідальності. Крім того, у протоколі від 01.06.2020 року зазначено, що огляд на стан сп`яніння проведено 01.05.2020 року, в той час медичний висновок датований 01.06.2020 року. В даному випадку суд повинен був направити матеріали на доопрацювання, проте безпідставно відмовив в задоволенні даного клопотання.

Посилаючись на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, вказує, що в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, на підставі якого складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення сану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, без якого не можливо встановити належними доказами рівень алкоголю у крові. Рапорт поліцейського не може бути належним доказом, який встановлює стан та рівень сп`яніння.

Зазначає, що судом 1 інстанції було безпідставно відмовлено у витребуванні з ПП «Тесла» інформації про призначення йому ліків, зокрема, трикардину, збір глоду та вільхи, а так само прийняття таких ліків у стані хвилювання, зокрема, зумовленого дорожньо-транспортною пригодою. Дана інформація, на підставі ст. 18 КУпАП, може виключити в його діях дане адміністративне правопорушення.

Посилаючись на практику Європейського суду, апелянт зазначає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , які містять виправлення, викликає сумнів щодо того, чи є він дійсним свідком події, тому, на думку апелянта, в даному випадку, суд безпідставно відмовив у допиті свідків у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які додано до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що останній не заперечував, що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди вжив лікарський препарат «Глод-Вільха» екстрагент етанол 70%, оскільки рознервувався; змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 01.06.2020 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2020 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , яка повідомила, що під час спілкування із ОСОБА_1 з приводу вчинення останнім дорожньо-транспортної пригоди, останній мав всі ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка мова, рухи не стійкі, в своїх показаннях плутався, був запах з ротової порожнини; рапортом працівника поліції, зі змісту якого вбачається, що результат медичного огляду на стан сп`яніння був позитивний та становив 1,57%о; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наведені вище докази, а також розпискою від 01.06.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Крім того, як вірно встановлено судом 1 інстанції, дата складання протоколу, дата вчинення адміністративного правопорушення, дата висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та дата інших доказів, зібраних у провадженні, є однаковою, а саме: 01.06.2020року, тому вказівка у протоколі про проведення медичного огляду 01.05.2020 року є очевидною опискою, з чим погоджується і апеляційний суд.

Щодо твердження апелянта про направлення запиту про отримання копії акту медичного огляду, то дана обставина жодним чином не впливає на ті дані, що містяться у висновку медичного огляду, і який не викликає у апеляційного суду жодного сумніву, оскільки містить всі необхідні реквізити, в тому числі і підпис лікаря, чіткий висновок щодо стану оглянутої особи, а також в ньому відсутні виправлення чи закреслення, або незрозумілі слова що можуть бути піддані подвійному тлумаченню. Крім того, огляд ОСОБА_1 відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому висновок, складений за результатами такого огляду є допустимим доказом.

Виправлення та неточності, які містяться у процесуальних документах, зокрема, поясненнях свідка ОСОБА_3 , на думку апеляційного суду, не спростовує факту вживання ОСОБА_1 алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, та не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність витребування з ПП «Тесла» інформації про призначення йому лікарських препаратів, в тому числі «Трикардину», збору глоду та вільхи, то в даному випадку, така не буде спростовувати факту вживання водієм ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо доводів захисника про закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність суд не знаходить для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

01.07. 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з адміністративної до кримінальної відповідальності.

В силу ч. 2 ст. 8 КУпАП, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Не можна засудити особу за злочин, який на час вчинення визнавався як правопорушення.

Згідно положень, які містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння.

Зазначенні положення кореспондуються зі змістом частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, у даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили дії, передбачені у статті 130 КУпАП, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України №2617-VIII від 22.11.2018 року та Закону України №321-ІХ від 03.12.2019 року були декриміналізовані Законом №720-ІХ від 17.06.2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.

Інші доводи апелянта не спростовують вини ОСОБА_1 та не є підставами для звільнення його від адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко