Справа №461/413/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Львів.

суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р., за участю представника Галицької митниці Держмитслужби Бедрія М.Б., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Бориславського А.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в АТП 14631, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 10.12.2018 року, орган видачі4601,

за ч.1 ст. 483 Митного Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

відповідно до протоколу про порушення митних правил від 25.10.2019 року № 4070/20900/19, 25.10.2019 року о 16 год. 39 хв. в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» пункту пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав автобус «EOS 200», 2013 р.в., р. н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що слідував з Республіки Польща до України за рейсом «Перемишль - Львів».

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій він не зазначив жодного товару.

Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 241» за інформацією групи №1 УПМП та МВ Львівської митниці ДФС (створеної на підставі наказу ДФС України від 09.10.19р. №716) автобус було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де в процесі проведення огляду було виявлено прихований від митного контролю товар: мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone X, 256GB, SIM unlock різних кольорів 30 штук;мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone 7 Plus, 128GB, SIM unlock різних кольорів 48 штук; мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone 7 Plus, 32GB, SIM unlock різних кольорів 12 штук.

Вказаний товар знаходився в холодильнику призначеному для зберігання продуктів, який встановлений заводом виробником, та розміщений в салоні автобуса біля переднього входу призначеного для пасажирів. Приховані телефони були попередньо поділені на кілька частин, які в свою чергу були щільно обмотані чорною поліетиленовою плівкою та поміщені в побутовий поліетиленовий пакет, що знаходився в вищевказаному холодильнику за пакетами з продуктами. Виявлений товар в митній декларації не вказаний, до митного контролю не пред`явлений.

Вказаний товар не був задекларований жодним із пасажирів автобуса, і як стало відомим з пояснення ОСОБА_1 , переміщувався ним через митний кордон України на прохання незнайомої особи за винагороду.

Таким чином ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення товарів.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, наслідки неявки.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Бориславський А. Л., під час розгляду справи факт вчинення правопорушення заперечив, з мотивів, наведених у письмових запереченнях. Просить звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенняпередбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник Галицької митниці Державної митної служби України підтримав протокол про порушення митних правил та просив суд ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки у матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують наявність у його діях складу вказаного правопорушення.

Заслухавши думку представника Галицької митниці Держмитслужби, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Бориславського А.Л., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази митного органу та зібрані стороною захисту в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України визначено, що державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами

Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне, згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Відповідно до ст. 495 МК України, протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

У цьому розумінні переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю може бути вчинено одним із способів, перелічених у ст. 483 МК України.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон:

із використанням тайників або інших засобів, що утруднюють їх виявлення (тобто фізичне приховування), що викликає необхідність затратити зусилля для приховування (зокрема щось розібрати, розкрутити, розшити і т.д.), застосувати інструменти чи механізми (викрутки чи інші інструменти), затратити людську працю;

шляхом надання одним предметам вигляду інших;

з поданням до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, що одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення інших предметів.

Разом з тим, під використанням інших засобів, що утруднюють їх виявлення, законодавець визначає, зокрема приховування останніх у валізах, одязі, взутті, головному вбранні, речах особистого користування, на тілі або організмі людини чи тварини, а також надання одним предметам вигляду інших (зміна їхніх зовнішніх ознак форми та стану, упаковки, ярликів, етикеток тощо).

Разом з тим, як вбачається з протоколу про порушення митних правил від 25 жовтня 2019 року № 4070/20900/19, виявлені телефони були обмотані поліетиленовою плівкою та поміщені в побутовий поліетиленовий пакет, що знаходився в холодильнику, доступ до якого не був утруднений.

Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що зазначені телефони знаходились у вільному доступі, а їх виявлення не потребувало жодних зусиль чи використання спеціальних засобів для їх виявлення. Обмотування плівкою не свідчить про намагання особи приховати телефони від митного контролю. З огляду на це, дії ОСОБА_1 невірно кваліфіковані за ч.1 ст. 483 МК України, оскільки матеріалами справи не доведено, що останній вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Згідно ч.1ст. 483 МК України, відповідальність настає, зокрема, за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто особа, яка його вчинила, усвідомлювала обставини і характер незаконного переміщення нею товарів через митний кордон України, та бажала перемістити їх з порушенням установленого порядку.

Згідно протоколу про порушення митних правил від 25 жовтня 2019 року № 4070/20900/19, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю способом, що утруднює виявлення даного товару.

Разом з тим, в протоколі про порушення митних правил від 25 жовтня 2019 року № 4070/20900/19 не зазначено, яким чином виявлення товару в даному конкретному випадку було утруднено, які засоби або способи, що утруднюють виявлення товарів були застосовані.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із фотографій, поданих стороною захисту, ОСОБА_1 здійснював перевезення товарів без використання будь-яких засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що товар був розміщений у конструктивній частині транспортного засобу із вільним доступом до такого, і візуально спостерігався, спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення, не застосовувалось, що свідчить про відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1ст. 483 МК України, а саме використання засобів та способів, що утруднюють виявлення товарів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії ОСОБА_1 можуть містити ознаки іншого складу правопорушення, водночас склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 483 МК України, в діях останнього відсутній.

Суд зазначає, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обовязок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі від 25 жовтня 2019 року № 4070/20900/19, не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі підлягає закриттю, а товар, вилучений згідно з протоколом слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 198, 222, 255, 257, 335, 472, 528 МК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 4070/20900/19 від 25.10.2019 року: мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone X, 256GB, SIM unlock різних кольорів 30 штук; мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone 7 Plus, 128GB, SIM unlock різних кольорів 48 штук; мобільні телефони з ознаками використання в поліетиленових пакетах з маркуванням Apple, IPhone 7 Plus, 32GB, SIM unlock різних кольорів 12 штук повернути ОСОБА_1 для належного митного оформлення або для вивезення за межі митної території України.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.