Провадження № 3/522/7700/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2020 року до суду з Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2020 року серії АПР18 №653770, 17 липня 2020 року біля 23 годині 55 хвилин ОСОБА_1 знаходився за адресою: м.Одеса, пляж Дельфін, 4, у ресторанно-пляжному комплексі «Underhill lounge&beach», де працює адміністратором, та не припинив роботу після 23 години 00 хвилин та до 07 години 00 хвилин закладу «Underhill lounge&beach», чим порушив санітарно-протиепідемічні правила та норми передбачені пп. 16 п. 3 Постанови КМУ № 392, зі змінами внесеними Постановою КМУ від 08.07.2020 року № 588, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. 31.08.2020 року від представника ОСОБА_1 адвоката Бойко А.В. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Також, 16.09.2020 року, від представника ОСОБА_1 адвоката Бойко А.В. на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, до якого додано відповідь ТОВ «Дельфін» від 15.09.2020 року, відповідь ФОП ОСОБА_2 від 16.09.2020 року, відповідь ФОП ОСОБА_3 від 16.09.2020 року, які судом долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 653770 від 17.07.2020 року, рапорт від 18.07.2020 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_2 , Договір № 17/07 від 17.07.2020 року про надання послуг щодо виїзного ресторанного обслуговування (кейтерінгу), Договір № 14/07 від 14.07.2020 року про надання послуг, відповідь ТОВ «Дельфін» від 15.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 не перебуває в будь-яких трудових або цивільно-правових відносинах з ТОВ «Дельфін», відповідь ФОП ОСОБА_2 від 16.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 не перебуває в будь-яких трудових або цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , відповідь ФОП ОСОБА_3 від 16.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 не перебуває в будь-яких трудових або цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Статтею 1 вказаного Закону визначено: карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, ДОП СП Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області Мартинюком А.О. в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків правопорушення, надані до протоколу роздруківки фотознімків не є належними доказами на підтвердження факту скоєння правопорушення, оскільки не містять в собі будь-якої ідентифікаційної інформації (дата, час та місце зйомки, технічний прилад на який було зроблено фото-фіксацію, особу, яка здійснила фіксацію). Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів того, що ОСОБА_1 є адміністратором закладу «Underhill lounge&beach».

Також суд зазначає, що відповідно до Договору № 17/07 від 17.07.2020 року про надання послуг щодо виїзного ресторанного обслуговування (кейтерінгу) та Договору № 14/07 від 14.07.2020 року про надання послуг, на території закладу «Underhill lounge&beach» здійснювався показ кінематографічних творів із аудіо супроводом, а також надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос (кейтерінг).

Відповідно до п.п. 16 п. 3 Постанови КМУ № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (в редакції чинній на день складання адміністративного протоколу), на період карантину забороняється робота після 23-ї та до 7-ї години розважальних закладів (нічних клубів), а також суб`єктів господарської діяльності з надання послуг громадського харчування з організацією дозвілля або без нього (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), закладів культури, крім кінотеатрів та крім діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Отже, оскільки на території закладу «Underhill lounge&beach» здійснювалася діяльність не заборонена п.п. 16 п. 3 Постанови КМУ № 392, фактично відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вище викладених обставин, суддя приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю, оскільки в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 24, 33, 38, 221, 247, 251, 254, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л. С. Єршова