Справа № 161/7378/20 Провадження №33/802/522/20 Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 травня 2020 року о 22 годині 00 хвилин, по вулиці Конякіна, 3 в місті Луцьку, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена рухливість ходи та мови, порушена координація рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Посилається на те, що він не відмовлявся від проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не висловлював ніякої незгоди з результатами огляду. Також вважає, що в судовому засіданні повинні були бути допитані свідки та працівники поліції, які б пояснили що насправді відбувалося у той час під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.

В ході розгляду справи апеляційним судом особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було заявлено усне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з пропуском з поважних причин.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, так як зазначає, що копію постанови він отримав на початку липня 2020 року. Матеріалами справи неможливо спростувати вказане, оскільки в них не має повідомлення про вручення поштового відправлення, про отримання постанови суду ОСОБА_1 , а тому з огляду на вказане, строк апеляційного оскарження рішення суду підлягає поновленню, апеляційна скарга прийняттю до розгляду.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення в суді першої інстанції не визнав, заявляв клопотання про виклик у судове засідання свідків. Проте суд першої інстанції не заслухав пояснення свідків, не вирішивши по суті клопотання ОСОБА_1 в цій частині, таким чином не перевіривши його доводи та не вживши всіх процесуальних заходів для встановлення фактичних обставин справи.

Згідно із ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Окрім іншого, ці дані встановлюються поясненнями свідків.

Тобто, судом без відповідного процесуального вирішення заявлених клопотань не було досліджено та оцінено безпосередніх пояснень очевидців подій, які необхідно встановити з врахуванням доводів сторони захисту, при реальній наявності такої можливості, всупереч ст.252 КпАП України, яка вказує, що оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким доводам ОСОБА_1 не надано судом першої інстанції відповідної оцінки з належним спростуванням в оскаржуваній постанові.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином суддя першої інстанції при розгляді справи порушив передбачені законом умови щодо встановлення, дослідження та оцінки доказів у справі, а тому оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Проте, такі його доводи на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Винуватість ОСОБА_1 стверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так за протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №165829 від 06.05.2020 року ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові від проходження у встановленому законом порядку проведення огляду з метою виявлення ознак наркотичного сп`яніння. Згідно протоколу ОСОБА_1 пояснень не надавав та відмовився від підпису вказаного документу (а.с.1).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та досліджені в ході розгляду справи апеляційним судом у їх сукупності.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №165829 від 06.05.2020 року яким встановлено, що ОСОБА_1 06 травня 2020 року о 22 годині 00 хвилин, по вулиці Конякіна, 3 в місті Луцьку, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, підвищена рухливість ходи та мови, порушена координація рухів). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Дані обставини в повній мірі доводяться й поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 06.05.2020 року були присутніми при складенні працівниками поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, на вимогу інспектора поліції водій відмовився пройти медичний огляд на факт вживання наркотичних речовин в установленому законом порядку (а.с.4).

Вказана відмова проведена у присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння доводиться також і оглянутим відеозаписом з боді-камери працівників поліції, на якому фактично зафіксовані обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.6).

В ході розгляду справи апеляційним судом в якості свідків були допитані працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, той факт, що дійсно 06.05.2020 року ними було зупинено транспортний засіб за кермом якого перебував ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який в подальшому показав 0. В ході спілкування з водієм було видно, що він веде себе збуджено, явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, підвищена рухливість ходи та мови, порушена координація рухів. Внаслідок чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі на факт вживання наркотичних речовин в установленому законом порядку в присутності двох свідків, на що він відмовився.

Згідно довідки УПП у Волинській області від 28.04.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має повторності вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КпАП України; не позбавлений права керування транспортними засобами (а.с.3).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КпАП України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають сумніву у апеляційного суду.

Такими чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені ним в ході апеляційного розгляду справи щодо відсутності вини у вчиненні правопорушення, на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України вчинене було 06 травня 2020 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 28.09.2020 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.38, 294 КпАП України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року в даній справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року в даній справі скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.В. Гапончук