Справа № 445/1647/20
провадження № 3/445/855/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2020року суддя суддя Золочівського районного суду Львівської області Пилип`як П. В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

до Золочівського районного суду Львівської області з Золочівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом можливого вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

В ході розгляду зазначених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею встановлено наступне.

Із наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 705222 від 05.09.2020 ,вбачається, що ОСОБА_1 05.09.2020 року о 00 год. 05 хв., в м. Золочів, на вул. Степана Бандери, Золочівського району Львівської області, здійснював регулярне перевезення пасажирів автобусом Mercedes Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням м. Золочів с. Кругів, перевозив два пасажири без засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, однак зазначив, що він здійснював поштове перевезення.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП, суддя виходить з наступного.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена ст. 44-3КУпАП.

Як вже було зазначено, згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується те, що він здійснював регулярне перевезення автобусом, в якому перебували двоє осіб без одягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушив п.п. 2 п. 11 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020.

Так, в п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20), Суд зазначив, що згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України ; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Конституційний Суд України наголошує, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить ст. 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Згідно п.п. 2 п. 11постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, на час карантину заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Вказаним пунктом, що ставиться в порушення ОСОБА_1 , не передбачено його обов`язок перевозити пасажирів у індивідуальних масках.

Більше того, обов`язок забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, та відповідальність за це покладено на перевізника, а не водія, який відповідно не є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення.

З врахуванням вищенаведеного, суддя позбавлений можливості прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки встановлення обмежень щодо здійснення підприємницької діяльності, в тому числі діяльності, пов`язаної із пасажирськими перевезеннями, та обмеження свободи пересування громадян, суперечить нормам Конституції України.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.44-3, 247,251,252,279,280,283-285 КУпАП, суддя -

п о с т н о в и в:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, через Золочівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя П. В. Пилип`як