ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2020 Справа №607/11808/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Любомира Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , фізичної особи підприємця,

за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Уповноваженою особою Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області 06 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №715834 за ст. 44-3 Кодексу України по адміністративні правопорушення.

Зі вказаного протоколу вбачається, що « 05.07.2020 року о 22 год. 29 хв. директор закладу громадського харчування «Тісто»» за адресою: вул. Грушевського, 1 у м. Тернополі, ОСОБА_1 допустила роботу закладу після 22 год., чим порушила вимоги ст. 29 Закону України « Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року зі змінами від 23 травня 2020 року , п.п. 1.1 , 1.2 п. 1 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №494 від 30.06.2020 р., чим вчинила в правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП» .

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнала . При прийнятті рішення просила суд взяти до уваги те, що будьякі докази на підтвердження вчинення нею адмінпорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП у наданих до суду матеріалах відсутні. За таких обставин просила провадження у справі закрити . Акцентувала увагу суду на тому, що останнє замовлення було прийняте о 21 год. 30 хв., клієнти закладу розраховані до 22 години, про що надала копію повного касового звіту закладу громадського харчування «Тісто» за 05 липня 2020 року та витяг із системи закриття ресторан . Вказала, що все це вона пояснювала працівникам поліції на місці події, однак при складанні протоколу ними це не було взято до уваги.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винувата ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібраний у справі доказ.

Так, із електронного рапорту Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ЄО № 23128 від 05 липня 2020 року вбачається , що « 05.07. 2020 року о 22:33 надійшло повідомлення про те, що у м. Тернополі по вул. Грушевського в приміщенні закладу «Тісто» встановлено порушення норм карантину, а саме працюють після 22:00 год.

Дослідивши надані докази, суд приходить до таких висновків:

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вимогами ст. 29 Закону України « Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями ) передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму , своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 474 від 30 червня 2020 року на період дії встановленого карантину на території Тернопільської міської територіальної громади з 30 червня 2020 року вирішено обмежити час роботи закладів громадського харчування,у тому числі в готелях, барів, клубів, кафе, дискотек , пабів та закладів розважальної сфери до 22 години.

Натомість жоден із наявних у справі доказів не підтверджує того, що ОСОБА_1 вчинила протиправні дії, про які зазначено у протоколі серії АПР18 № 715834 від 06 липня 2020 року .

Навпаки вказане спростоване як письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 06 липня 2020 року, так само й поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що після 22 години 05 липня 2020 року ресторан «Тісто « не працював, усі клієнти були розраховані, замовлень не приймалось. Такі пояснення ОСОБА_1 підтверджені долученими нею до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копією повного касового звіту закладу громадського харчування «Тісто» за 05 липня 2020 року та витягом із системи закриття ресторану , згідно із якими 05 липня 2020 року заклад громадського харчування «Тісто» після 22 години не працював.

Відповідно до положень пункту третього частини другої ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з частиною другою ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 44-3 , пунктом 1 частини1 статті 247, статтями 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка