Справа № 738/2216/19
№ провадження 3/738/14/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської області в складі:

судді Савченка О.А.

секретаря судового засідання Лях Н.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши матеpiали про притягнення до адмiнiстpативної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А H О В И В:

27 грудня 2019 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 381715, складеного інспектором СРПП № 1 Менського ВП старшим лейтенантом поліції Потійко Є.С., ОСОБА_1 24 грудня 2019 року о 12 год. 10 хв. по вул. Ринкова в м. Мена Чернігівської області керував транспортним засобом мопедом VIPER ZS50 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з роту, не зв`язна мова, не стійка хода). Пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою приладу Драгер та в лікарні відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 24 грудня 2019 року в денну пори доби він відпочивав вдома у свого знайомого, де вживали спиртне. Близько обіду до нього прийшли невідомі йому особи в цивільному та забрали до поліцейського відділку. Там його розпитували по факту викрадення мопеду, що відбувся за декілька днів. Весь день він провів у відділку, був морально виснажений. підписував якісь папери, щось писав під диктовку працівників поліції, але що саме - не пам`ятає. Того дня взагалі не керував мопедом.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судовому засіданні просив провадження стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події вказаного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що протокол складено з порушенням порядку, передбаченого законодавством, докази винуватості його підзахисного у вчиненні вказаного правопорушення відсутні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, вивчивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на даний випадок, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема, в даному випадку судом враховується, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Згідно з положеннями статей 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом положень статей 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. Підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні. Рішення по справі приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинив порушення правил дорожнього руху, на підтвердження даного факту суду було надано протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 381715 від 24 грудня 2019 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який є одним з основних джерел доказів і документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій, має бути складений уповноваженою на те особою та має містити поряд з даними про особу правопорушника і інші відомості необхідні для вирішення справи.

Водночас, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 381715 від 24 грудня 2019 року та доданих до нього письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 в присутності останніх відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікарні та пояснив, що вживав алкогольні напої.

Відповідно до ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п. 6, 7 розділу І та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З письмових пояснень вказаних свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції Менського ВП в якості свідків 24 грудня 2019 року в м. Мена по вул. Героїв АТО, 8, в присутності них був складений адміністративний протокол стосовно ОСОБА_1 , який відмовився від проходження медичного огляду в ЦРЛ для визначення стану алкогольного сп`яніння та продути прилад «Драгер», та пояснив, що вживав алкогольні напої (а.с.4-5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складався в Менському ВП ГУНП в Чернігівській області, по вулиці Героїв АТО, 8 в м. Мена, а не на місці вчинення адміністративного правопорушення на вулиці Ринкова у м. Мена.

Проте, пояснення свідків зафіксовані у документах під назвою «Пояснення», які виготовлені машинописним способом, є аналогічними, рукописний текс до них внесено працівником поліції, що викликає сумніви у їх правдивості.

Виходячи з того, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають одне із вирішальних значень для встановлення обставин справи, оскільки їх пояснення щодо часу та місця складання протоколу, як і взагалі їх присутність під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, заперечуються особою, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вони потребували перевірки в судовому засіданні, але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисник, так і суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку» у зв`язку з неодноразовою неявкою останніх в судове засідання.

За таких обставин, письмові пояснення свідків, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не є належними доказами встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

В якості свідків в судове засідання неодноразово викликались працівники поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відбирали пояснення у свідків вчинення адміністративного правопорушення, проте останні в судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, пояснень щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суду не надали.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У відповідності до статті 7 КУпАП, статті 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, про відсутність як події так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 247, ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А H О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А. Савченко