Справа №: 343/388/20
Провадження №: 3/0343/132/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Андрусів І. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського ВП Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Мислівка та жительки АДРЕСА_1 , незаміжньої, з середньою освітою, має на утриманні трьох малолітніх дітей, РНОКПП: НОМЕР_1 , в минулому до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адмiнiстративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №249900 від 18.12.2019 вбачається, що ОСОБА_2 18.12.2019 близько 12.00 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно трьох малолітніх дітей, не забезпечивши їм належні умови проживання.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, про причину неявки суд не вказала, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Разом з тим, розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя ж, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Суддя не вправі у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Як слідує з протоколу з вказаного вище протоколу, ОСОБА_1 по місцю свого проживання ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно своїх трьох малолітніх дітей, не забезпечивши їм належні умови проживання.

До протоколу долучено :

- копію пояснення ОСОБА_1 від 18.12.2019 та світлини її паспортних даних;

- копію акта обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 18.12.2019, згідно з яким троє малолітніх дітей проживають в незадовільних умовах;

- світлини умов проживання малолітніх дітей.

В той час, вказана сукупність доказів по справі не доводить наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Так, частина 1 ст.184 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, згідно ч.1ст.32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 ст.6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Встановлено, що діти ОСОБА_1 є малолітніми, а саме: ОСОБА_3 2015 року народження, ОСОБА_4 2009 року народження, ОСОБА_5 2011 року народження, оскільки їм не виповнилося 14 років.

Тому, інспектором при складанні протоколу не були враховані положення ч.1 ст.184 КУпАП, яка не передбачає відповідальність батьків за невиконання своїх обо`яків стосовно малолітніх осіб.

Окрім того, слід зазначити, що стаття 184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обов"язків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП, відповідальність за цим законом настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З аналізу змісту ч.1 ст.184 КУпАП вбачається, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Крім того, в справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи, що об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КпАП України, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх; об`єктивна сторона правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності, а також, враховуючи, що в суді не встановлено наявності вказаних складових та події адміністративного правопорушення, то, відповідно, немає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КпАП України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв"язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1ст. 184, ст. 247, 283, 284 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя