П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2020 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого

за ст.44 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу вбачається, що 17.05.2020р. о 14.30год. по вул.Шептицького, 75 в м.Сокаль Львівської області у гаманці, що знаходився в чоловічій сумці, належній ОСОБА_1 виявлено два прозорих полімерних пакети із герметизуючими застібками із порошкоподібною речовиною бежевого кольору, яка згідно висновку експерта №3/952 від 10.06.2020р. є амфітамін та відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0,1078гр.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув.

Захисник, ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадженням у даній справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту ст.ст.245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Судом встановлено, що постановою від 22.06.2020р. кримінальне провадження по факту зберігання психотропних речовин, внесене до ЄРДР за №0000310 від 18.05.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України - закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Разом з цим, пунктом 2 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Аналогічна норма закріплена в ст.62 Конституції України, відповідно до частини першої якої, передбачено, що особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто встановлювати вину особи можна виключно в обвинувальному вироку суду, за аналогією постановою у справі про адміністративне правопорушення про визнання особи винною та притягнення її до адміністративної відповідальності.

У справі Грабчук проти України Європейський суд з прав людини визнав порушення ч.2 ст.6 (презумпція невинуватості) та наголосив, що при закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 2000 року слідчий використав слова: в діях )заявниця) є склад злочину та моменту, коли (заявниця) вчинила злочин, а суд зазначив, що в діяннях заявниці вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.167 КК України. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості, а тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Так в узагальненому науково-консультативному висновку при Вищому Адміністративному суді України від 07.11.2017 року суддя приходить до переконання, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

В силу ч.6 ст.38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене та відповідно до ст.247 КУпАП подальше провадження в даній справі виключається, а справа підлягає до закриття.

Таким чином, оскільки з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 закінчилися строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що є підставою закриття провадження.

Керуючись ст.ст.38, 283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.44 КУпАП провадженням закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина