Справа № 703/172/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності: директора ТОВ «Інтергеоком» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.164 КУпАП,-

встановив:

6 січня 2020 року Головним управлінням ДФС у Черкаській області було складено протокол про адміністравтине правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

14 січня 2020 року матеріали адміністравтиної справи надійшли до суду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 5/20 від 6 січня 2020 року директор ТОВ «Інтергеоком» ОСОБА_1 здійснював зберігання та реалізацію паливно мастильних матеріалів на АЗС по вул. Б. Хмельницького, 49 Б в м. Сміла без необхідних дозвільних документів на даний вид діяльності чим порушив вимоги ст. 3,4 ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 6 вересня 2005 року, ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання в якому вказав, що вину у правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 164 КУпАП не визнає, просив суд закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що вина не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП судом не встановлений виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що орган державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу відповідного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Так, за змістом ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.256 КУпАП.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд. За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при її обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

У п. 82 рішення Європейського суду з прав людини від 06 липня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» сформульовані три самостійні критерії для визначення поняття «кримінальне обвинувачення»: перший критерій національного права, другий критерій коло осіб на, яких поширюється закон, і характеру правопорушення, та третій критерійкритерій мети та тяжкості покарання (у залежності від тяжкості визначених законом санкцій та обмежень). Якщо хоча б один із критеріїв може бути застосований у будь-якій справі, то скоєне правопорушення слід розглядати за кримінально-правовим аспектом. У даній справі, з огляду на норму ч.1 ст.164 КУпАП, диспозиція якої поширюється на широке коло осіб, які можуть порушувати порядок провадження господарської діяльності, а санкція цієї статті має достатньо суворі види стягнень у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої. На думку суду, це свідчить про те, що санкція вищевказаного закону має каральний і стримуючий характер.

З урахуванням викладеного, слід вважати, що адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП за своїм змістом і санкціями по двом вище вказаним критеріям відноситься до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення даної категорії суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи у вчиненні проступку поза розумним сумнівом, що є характерним для справ з «кримінальним обвинуваченням». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (про це зазначено у п. 53 рішення Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», у п. 161 рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Частина 1 стаття 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За визначенням ст.14.1.36 Податкового Кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Стаття 42 ГК України визначає, що підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, обов`язковою ознакою господарської підприємницької діяльності є її систематичність, а також отримання прибутку.

Так, згідно протоколу ТОВ «Інтергеоком» 4 січня 2020 року на АЗС по вул. Б. Хмельницького, 49 б в м. Сміла здійснювало зберігання та реалізацію паливно мастильних матеріалів без необхідних дозвільних документів на даний вид діяльності, без зазначення особи, яка здійснювала його продаж, при цьому протокол складений на керівника вказаного підприємства ОСОБА_1 , тобто для об`єктивного розгляду справи зі змісту описової частини зазначеного протоколу не зрозуміло, хто саме вчинив порушення, лише зазначається про допущення порушення керівником підприємства ТОВ «Інтергеоком» ОСОБА_1 . Однак протокол не містить даних про те, яку саме продукцію зберігало товариство, її кількість, ким, скільки, чого та за яку суму було здійснено продаж паливно мастильних матеріалів та чим це підтверджується. Відсутня достовірна інформація про продукцію і в доданому до протоколу "х "звіті.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено кому проводилася реалізація палива, не надано акту контрольної закупки, відповідних письмових пояснень свідків, а чи потерпілих.

Крім того, в матеріалах справи не міститься копія фіскального чеку про здійснення продажу пального від імені ТОВ «Інтергеоком», з якого слідувало б, що така операція дійсно була проведена о 10 год. 30 хв. 4 січня 2020 року. Тобто судом ставиться під сумнів взагалі продаж товариством паливно мастильних матеріалів, як і самого факту виявлення протиправних дій.

Також суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить посилання на конкретні норми ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», які були порушенні або встановлюють заборону на здійснення господарської діляності при відсутності такої документації.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 251КУпАПобов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

На підтвердження скоєння ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП Головне управління ДФС у Черкаській області надало лише сам протокол про адміністративне правопорушення та протокол огляду речей або документів, копії листі про надання інформаціі, копія рапорту від 04.01.2020 р Надані до протоколу документи не можуть бути доказами у цій справі.

Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності у клопотанні також зауважено і на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено у його відсутність, що позбавило його можливості отримати право на правову допомогу.

Дійсно даний факт підтверджується матеріалами справи, про що свідчить відсутність підпису правопорушника у протоколі про адміністративне правопорушення та відсутність його письмових пояснень а чи відмови від їх надання.

Крім того відповідно до вимог ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складено посадовою особою ГУ ДФС у Черкаській області.

Ст. 255 КУпАП визначено уповноважених посадових осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення здійснення господарської діяльності за ст. 164 КУпАП та до компетенції яких віднесено видачу таких дозволів.

Зважаючи на вказані норми, посадова особа податкового органу ГУ ДФС у Черкаській області не є уповноваженою особою, яка має право на складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо необхідності отримання дозвільних документів на провадження господарської діяльності чи отримання ліцензії у сферах діяльності, що не відноситься до компетенції органів ДПС.

Враховуючи вище викладене, приходжу до висновку про те, що протокол, про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не може бути доказом у вказаній справі, оскільки він складений у порушення ст. 254,255,256 КУпАП.

Крім того, аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом» дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину (адміністративного правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Статтею 62 Конституції України також передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено в п. 1 ч. 1ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши в сукупності надані докази, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, суддя приходить до висновку про не доведеність вини ОСОБА_1 .

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів, які достовірно свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст. 164 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді - не здобуто, а ті, що надані в якості підтвердження суддя оцінює критично з наведених вище обставин.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 7, 9,10, ч.1 ст. 164, ст. 245, 251, 254, 256, 266, 268, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 КУпАП України,-

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд особами визначеними ч.2 ст. 294 КУпАП шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Прилуцький