Справа № 161/6666/20 Провадження №33/802/552/20 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю секретарів судового засідання - Старенько Л.М., Храновського Н.І.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Огородника О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого помічником оператора АЗС, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 квітня 2020 року об 11 годині 50 хвилин в селі Гірка Полонка по вулиці Горохівській керував автомобілем марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із постановою суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова суду є передчасною, необгрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що в судовому засіданні суду першої інстанції надавав пояснення по суті правопорушення, що не вживав алкогольні напої, а просто добу не спав, оскільки працював, після чого випив таблетку від головного болю та завіз дружину та її матір на могилки, бо були проводи. Після того припаркувався біля магазину і тоді до нього підійшов працівник поліції і сказав, що у нього побита фара. Згодом він запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння, який спершу показав 0,2 проміле. Апелянт пояснив що це може бути із за ліків які вживав, тому працівник поліції запропонував ще раз пройти цей тест, який показав 0,3 проміле, після чого було складено протокол. Дану обставину можуть підтвердити свідки, яких просив допитати в судовому засіданні, разом із патрульними, однак суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні даного клопотання. Вважає, що працівниками поліції також було порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як йому додатково не було запропоновано пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Разом з тим, місцевим судом повністю дотримано вимог ст.280 КпАП України при винесенні постанови. Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України в апеляції та в поясненнях апелянта та його захисника в суді апеляційної інстанції не заперечуються та не оспорюються, тому відсутні й підстави для перевірки їх правильності й обґрунтованості.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину у вчинених адміністративного правопорушення визнав повністю та додатково пояснив, що не вживав алкогольні напої, а просто добу не спав, оскільки працював, після чого випив таблетку від головного болю та завіз дружину та її матір на могилки, бо були проводи. Після того припаркувався біля магазину і тоді до нього підійшов працівник поліції і сказав, що у нього побита фара. Згодом він запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння, який спершу показав 0,2 проміле. Пояснив, що це може бути із за ліків які вживав, тому працівник поліції запропонував ще раз пройти цей тест, який показав 0,3 проміле, після чого було складено протокол. Просить не позбавляти його права керування, а також просив врахувати те, що він разом із своєю дружиною доглядають її батька ОСОБА_2 , який є інвалідом 1-б групи АТО та на утриманні має двох малолітніх дітей.

Будучи допитана як свідок дружина ОСОБА_3 суду пояснила, що 21.04.2020 року, коли чоловік повернувся із роботи (нічого чергування) вона попросила щоб він її разом з матір`ю відвіз на кладовище. Чоловікові боліла голова і вона дала йому випити барбовалу. Коли вони їхали і зупинилися біля магазину до них підійшов працівник поліції і попросив показати документи. Згодом він запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння, який спершу показав 0,2 проміле. ОСОБА_1 пояснив що це може бути із за ліків які вживав, тому працівник поліції запропонував ще раз пройти цей тест, який показав 0,3 проміле, після чого було складено протокол. Також пояснила, що вона разом із чоловіком доглядають її батька ОСОБА_2 , який є інвалідом 1-б групи АТО і якого треба часто возити до лікарні, а також на утриманні мають двох малолітніх дітей.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України притягується вперше, вину у вчиненому визнав повністю та щиро розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає разом з батьками дружини, його тесть ОСОБА_2 є інвалідом 1-б групи АТО, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому позбавлення права керування з накладенням штрафу поставить в скрутне матеріальне становище його сім`ю. Вважаю зазначені обставини такими, що пом`якшують його відповідальність.

Дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам. Крім того, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Вважаю, що в даному випадку, застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права є явно несправедливим.

За наведених вище обставин, суд прийшов до переконання, що правопорушника ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КпАП України, у зв`язку із малозначністю вчинених адміністративних правопорушень на підставі ст.22 КпАП України і обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КпАП України мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за доцільне постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України в частині накладення адміністративного стягнення скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.294, 22 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на подачу апеляційної скарги особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року щодо нього.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 червня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, в частині накладеного адміністративного стягнення скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинської апеляційного суду Гапончук В.В.