П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Співак О.М., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Куруц А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали справи за протоколом т.в.о. інспектора відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про ідентифікаційний номер платника податку в матеріалах справи відсутні, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

11.05.2018 року, о 09 год. 25 хв., в м. Ужгороді, по вул. Л.Толстого, 27 а, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху під час об`їзду перешкоди, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , який виїхав з прилеглої території, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Після цього, водій ОСОБА_1 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Opel Astra», р/н НОМЕР_3 , чим порушив вимоги п.12.3, п.12.4 та п.12.9 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Показав, що правил дорожнього руху він не порушував, їхав по головній дорозі з дозволеною швидкістю, коли йому з прилеглої території виїхав керований ОСОБА_2 автомобіль. З наявним в матеріалах справи висновком Українського центру судових експертиз не погоджується, оскільки такий містить суперечності з попередніми висновками. Просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Співак О.М. у судовому засіданні пояснив, що першопричиною дорожньо-транспортної пригоди є дії водія ОСОБА_2 , а тому просив закрити провадження по справі. Що стосується висновку експерта з Українського центру судових експертиз, то з таким не погоджується, оскільки такий містить суперечності з попередніми висновками, зокрема що стосується визначення швидкості руху автомобіля, яким керував його довіритель.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник адвокат Куруц А.А. у судовому засіданні просили визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнути його до відповідальності. Крім цього, ОСОБА_2 пояснив, що оскільки швидкість керованого ОСОБА_1 автомобіля була великою, то він, здійснюючи маневр виїзду на головну дорогу, не зміг уникнути зіткнення, хоча і перед виїздом переконався у безпечності маневру. На його думку винуватцем даної ДТП є ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши фактичні обставини справи і досліджені судом докази, суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Дії ОСОБА_1 за ознаками ст.124 КУпАП кваліфіковані правильно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі точного додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення, а постанова суду повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП. Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З висновку судово - автотехнічної експертизи №1-24/02 від 24.02.2020 року слідує, що у досліджуваній дорожній обстановці у діях водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України.

Автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент зіткнення з автомобілем BA3-21063, реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , рухався зі швидкістю 75,0 км/год. і ця швидкість не відповідала вимогам п.п. 12.4 і 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

У досліджуваній дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 шляхом гальмування керованого ним автомобіля мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем BA3-21063, реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , і при швидкості руху 75 км/год., і при швидкості 50 км/год. - дозволеній у населених пунктах.

Щонайменше з моменту виїзду автомобіля BA3-21063, реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , на проїзну частину вул. Л. Толстого, у водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем BA3-21063, реєстраційний номер НОМЕР_4 - НОМЕР_5 , шляхом зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до зупинки.

У досліджуваній дорожній обстановці у діях водія автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України. Ці невідповідності у діях водія автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку з даною пригодою.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 12.9 б) Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Невідповідності вимогам цих пунктів Правил дорожнього руху України водій автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля BA3-21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

З технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткненням автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем BA3-21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а далі з автомобілем Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_3 - є в комплексі невідповідності у діях водія автомобіля Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам п.п. 12.4, 12.9 і 12.3 Правил дорожнього руху України.

Суд вважає вказаний висновок експертизи повним, всебічним та таким, в якому містяться чіткі та переконливі відповіді на поставлені перед експертом запитання.

Що стосується тверджень сторони захисту, що такий висновок містить розбіжності з попереднім висновком, то до таких тверджень суд відноситься критично, оскільки як даний висновок, так і попередній висновок підтверджують те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Volkswagen Passat допустив перевищення допустимої швидкості руху і не зважаючи на вказані обставини, ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом гальмування, що ним зроблено не було.

Крім вказаного висновку експерта, вина ОСОБА_1 стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №052293 від 30.05.2018 року, схемою ДТП від 11.05.2018 року, наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , фотоматеріалами доданими до справи та іншими матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд розцінює як форму захисту і намаганням уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки такі спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою, і які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми у даній справі.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, дослідивши надані суду докази, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП - тобто порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Поряд з цим, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не є триваючим і на момент розгляду даної справи минув визначений ч.2 ст.38 КУпАП трьохмісячний строк для накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку зі закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247 ч.1 п.7, 283, 285, 287, 291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, та закрити провадження в даній справі на підставі ст.38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.

Копію даної постанови надіслати на адресу УПП в Закарпатській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк