Справа №: 307/622/20
Провадження № 3/307/291/20
П О С Т А Н О В А

23 березня 2020 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю Грицика О.М.,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адмiнiстративнi правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Васека В.М., 26 лютого 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , 26 лютого 2020 року, о 15 годині 50 хвилин, в смт. Тересва, по вул. Горького, керував автомобілем Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9."а" Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 26 лютого 2020 року, в другій половині дня, приблизно о 16 17 годині, він на автомобілі Опель Вектра, який йому належить, разом з ОСОБА_2 , їхали по вул. Горького в смт. Тересва. За кермом автомобіля був ОСОБА_2 , а він сидів в якості пасажира, оскільки перед цим випив одну пляшку пива. Автомобіль, в якому він їхав, зупинили працівники поліції і попросили водія пред`явити посвідчення водія. Оскільки ОСОБА_2 з собою не мав посвідчення водія, вони запитали, хто є власником автомобіля, на що він відповів, що він, і попросили його пред`явити документи на автомобіль та його посвідчення водія. Після цього, незважаючи на те, що він не керував автомобілем, його повезли в лікарню для проходження медичного огляду та склали протокол про адміністративне правопорушення, в якому він зазначив, що випив одне пиво, однак з протоколом не згідний.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 26 лютого 2020 року, в другій половині дня, він перебував по вул. Горького в смт. Тересва Тячівського району, біля магазину, і бачив, як працівники поліції зупинили автомобіль Опель Вектра, за кермом якого був ОСОБА_2 . Зазначив, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а сидів у ньому на пасажирському сидінні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 26 лютого 2020 року, в другій половині дня, він, керуючи автомобілем Опель Вектра, який належить ОСОБА_1 , разом з останнім, їхав по вул. Горького в смт. Тересва Тячівського району, де його зупинили працівники поліції. Оскільки він не мав біля себе посвідчення водія, працівники поліції попросили ОСОБА_1 , як власника автомобіля, пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки ОСОБА_1 в цей день випив одну пляшку пива, його повезли в лікарню для проходження медичного огляду та незважаючи на те, що він не керував автомобілем, склали на нього протокол про адміністративне правопорушення.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.п. "а" п.2.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Так, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які докази того, що саме він 26 лютого 2020 року, о 15 год. 50 хв., під час зупинки працівником поліції, керував автомобілем Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 .

Крім цього слід зазначити, що до матеріалів справи долучена копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 2164257 від 26 лютого 2020 року, винесена о 17 год. 22 хв., поліцейським Васека М.М., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. З цієї ж постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 26 лютого 2020 року, о 17 год. 13 хв., в смт. Горького, керував автомобілем без посвідчення водія.

Із рапорту працівника поліції ОСОБА_4 від 27 лютого 2020 року вбачається, що під час чергування, в смт. Тересва, ним було зупинено автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія та мав ознаки алкогольного сп`яніння. Даного водія було направлено в Тячівську ЦРЛ для проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та складено на останнього матеріали за ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 лютого 2020 року, виданого Тячівською РЛ, даний висновок був складений о 16 год. 45 хв. 26 лютого 2020 року. ОСОБА_1 був направлений на огляд о 16 год. 25 хв. 26 лютого 2020 року, а сам огляд був проведений о 16 год. 35 хв. 26 лютого 2020 року.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП складено о 16 год. 25 хв 26 лютого 2020 року.

Отже, із матеріалі справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, був складений відносно останнього (16 год. 25 хв 26 лютого 2020 року) ще до проведення огляду ОСОБА_1 в лікарні (16 год. 35 хв. 26 лютого 2020 року) та до складання висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 (16 год. 45 хв. 26 лютого 2020 року).

Також, слід зазначити, що згідно рапорту працівника поліції Васека М.М. від 27 лютого 2020 року, автомобіль Опель Вектра, під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено один раз, однак із протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 2164257 від 26 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем 26 лютого 2020 року о 15 год. 50 хв. та 26 лютого 2020 року 0 17 год. 30 хв.

Працівник поліції Васека М.М., будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, доказів на спростування показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також розбіжностей в часі вчинення адміністративного правопорушення не подав.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 о 15 год. 50 хв. 26 лютого 2020 року керував автомобілем Опель Вектра, номерний знак НОМЕР_1 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що у справі відсутні будь-які докази, яким би підтверджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

А тому, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко