ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/23/20 Номер провадження 33/814/338/20Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , адвоката Делії В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Делії В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого в УМСА м.Полтави,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,4 грн.

Згідно постанови, 27.12.2019 року о 20 год. 27 хв. по вул. Маршала Бірюзова, 53 в м. Полтаві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21214і д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager 6820» у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся захисник в інтересах ОСОБА_1., вважає прийняте рішення незаконним, оскільки судом не було належним чином з`ясовано того чи винний ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, а саме чи керував останній транспортним засобом 27.12.2019 о 20 год. 27 хв.

Вказує, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем 27.12.2019. При цьому диск з відеозаписом яким зафіксований факт керування у справі відсутній. Також суддею не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який вказав, що саме він керував автомобілем та показання поліцейського та свідка ОСОБА_3 , які вказали, що не бачили хто саме керував транспортним засобом.

Також посилається на те, що суд безпідставно не задовольнив клопотання про допит свідків - подружжя ОСОБА_4 , які були учасниками ДТП, а ОСОБА_5 ще була залучена в якості свідка при освідуванні та складанні протоколу відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника Делії В.М. та ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, а захисник Делія В.М. вказав на порушення працівниками поліції порядку складання протоколу, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, дані освідування ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер», письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,, ОСОБА_3 , матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відеозапис фіксації адміністративного правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази, суддя не встановив чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, ОСОБА_1 як у суді першої, так і апеляційної інстанцій пояснив, що у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду день та час він транспортним засобом не керував, а знаходився в ньому в якості пасажира, при цьому не заперечував, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_2 у суді першої інстанції пояснив, що 27.12.2019 року керував автомобілем ВАЗ 21214і, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 їхав разом з ним.

Свідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_6 у письмових поясненнях не вказали на ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу, а лише засвідчили факт проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці ДТП.

Свідок ОСОБА_3 у ході допиту вказав, що не бачив, чи керував ОСОБА_1 автомобілем, а останній лише повідомив йому, що є власником автомобіля.

Задля перевірки письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 останні неодноразово викликалися до апеляційної інстанції в судове засідання для надання пояснень з приводу зазначених в протоколі обставин, проте вказані свідки жодного разу до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у присутності двох свідків, та складання і ознайомлення зі змістом протоколу, проте не зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу.

Положення частини першої статті 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою суду першої інстанції, що переглядається, ОСОБА_1 визнано винуватим саме в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, з урахуванням наявного в матеріалах справи відеозапису, який факт керування ОСОБА_1 автомобілем під час зупинки його поліцейськими не підтверджує, показань свідка ОСОБА_2 , який спростовує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, свідка ОСОБА_3 , який не бачив ОСОБА_1 за кермом, та відсутність в матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 транспортним засобом, приходжу до висновку, що уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою не надано достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника Делії В.М. в інтересах ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а постанова підлягає скасуванню з закриттям справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Делії В.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Полтави від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, постановити нову, якою провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.М.Герасименко