П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 530/952/20

Номер провадження 3/530/176/20

01.10.2020 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Ситник О.В., секретарі Стрілець Л.Г. розглянувши матеріали які надійшли від Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

що проживає в

АДРЕСА_1 , не працюючого, індивідуальний

ідентифікаційний номер суду невідомий, до адміністративної,

відповідальності раніше не притягувався, інваліда другої групи

( інвалідність з дитинства) -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 року о 17 годині 30 хвилин в с. Підозірка по вул. Шевченка Зіньківського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Восход-3 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за в КНП «Зіньківська ЦРЛ», чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання особа що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з`явився, заявив клопотання в якому просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що відносно нього незаконно складений адміністративний протокол, оскільки він не керував мотоциклом, начальник СРПП №2 Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Гума П.І. в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, про причини неявки не повідомив, з`явився свідок ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Начальником СРПП №2 Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Гумою П.І., було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, з якого вбачається, що 02.07.2020 року о 17 годині 30 хвилин в с. Підозірка по вул. Шевченка Зіньківського району Полтавської області водій ОСОБА_1 керував мотоциклом Восход-3 д.н.з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, посвідчення водія не вилучалося, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України (а.с.1). Огляд на стан сп`яніння проводився за в КНП «Зіньківська ЦРЛ» ( а.с.2).

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП суддя розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v.Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

В судовому засіданні особа що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомив, що відносно нього незаконно складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки 02.07.2020 о 17:30 року в с. Підозірка він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, але не керував мотоциклом, а пересував його по вулиці шляхом штовхання йшовши поряд з мотоциклом з непрацюючим двигуном. Свідок ОСОБА_2 по даному факту не зміг надати пояснень, заявив що не пам`ятає події того дня. Особа що склала адміністративний протокол начальник СРПП №2 Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області Гума П.І. в судове засідання не з`явився та пояснень не надіслав. Суд також приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 (батька ОСОБА_1 ) які дані ним на судовому засіданні 08.09.2020 року, про те що його син не міг керувати мотоциклом, оскільки є інвалідом 2 групи з дитинства та надану ним довідку, що підтверджує інвалідність особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вказав що особисто бачив як син «прикотив» мотоцикл до двору , а потім приїхали працівники поліції та склали протокол.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді адмінматеріалу, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. В даному випадку даний протокол не може бути взятим як доказ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як і висновок Зіньківської ЦРЛ на стан сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки вони не підтверджують факту керування мотоциклом, а докази які це доводили б не надані стороною що склала адміністративний протокол (не надана копія відеозапису з нагрудної боді-камери та не надані пояснення працівників СРПП, які фіксували дане правопорушення), також в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи понятих, які б підтвердили факт керування мотоциклом ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», суд приходить до висновку про те, що даний протокол Серії ОБ № 086426 який складений відносно ОСОБА_1 17.07.2020 року о 16 годині 25 хвилин - не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи не здобуто доказів, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а ПДР України та відповідно наявність в його діях відсутня подія та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.7, 33,130, ч.1 ст.247, 280, 283, 289,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя -