ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/313/20 Справа № 195/1812/19 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційного суд, в особі судді Коваленко В.Д., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП танакладено адміністративне стягнення у у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він о 01.15 годині03.11.2019 року керував транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Нова біля буд. 37, с-ще Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що виразилося у невиразній мові та запаху алкоголю з ротової порожнини.

Від проходження медичного освідчування для підтвердження факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відмовився, про що свідки засвідчили у протоколі про адміністративне правопорушення, чим, за висновком суду, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження закрити, на підставі п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 247 КупАП.

Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, винесену з неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, остільки в протоколі зазначено, що адміністративне правопорушення було вчинено 03 листопада 2019 року о 01 год. 15 хв. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП останнім днем притягнення його до адміністративної відповідальності є 04 лютого 2020 року, але суд виніс постанову 12 лютого 2020 року.

На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б свідчили про вчинення ним дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 03.11.2019 року одночасно було складено два адміністративні протоколи, на нього та ОСОБА_2 за керування тим же самим автомобілем,з різницею в часі 5 хвилин і за тією ж адресою.

Також зазначає, що в суді першої інстанції він просив викликати та допитати свідків, оскільки як вбачається з відеозапису, свідки не були залучені на місці зупинки автомобіля для фіксування огляду, однак судом його клопотання було проігноровано.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, зазначених вимог закону дотримано не було, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді вказаного адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин інкримінованого правопорушення.

Вважаю за необхідне зазначити, що під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що за кермом даного автомобіля в зазначений час була інша особа, а саме ОСОБА_3 . Про це безпосередньо свідчить постанова Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 року (а.с. 32-33), якою саме ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_3 заходи впливу, передбачені статтею 24-1 КУпАП у вигляді попередження.

Районний же суд не звернув увагу на той факт, що не ОСОБА_1 керував транспортним засобом, адже за кермом перебував не він, а ОСОБА_3 . Про це об`єктивно зазначено і в рапорті інспектора поліції (а.с.20).

ОСОБА_1 стверджував, що він в той день не керував автомобілем, на підставі чого і відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що він є тільки власником транспортного засобу та знаходився в ньому в якості пасажира, а не водія.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року № 1452/735, для проходження Медогляду на визначення стану сп`яніння направляються водії транспортного засобу, а не пасажири.

Отже суд першої інстанції за таких обставин, прийшов до невірних висновків.

Крім цього є слушним і довід ОСОБА_1 , що районним судом було порушено і вимоги ст. 38 КУпАП, остільки судове рішення винесено після спливу 3-х місячного строку.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і про відсутність складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,- за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КупАП, - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.