Справа № 428/6878/20
Провадження №3/428/1769/2020
Постанова

іменем України

27 серпня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Комплєктової Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Кожем`яки А.В.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Сєвєродонецького відділі поліції ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ 331997 від 17.08.2020, ОСОБА_1 19.07.2020 о 07:01 год., перебуваючи в квартирі за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась у бік неповнолітнього сина ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насилля в сім`ї.

У судове засідання ОСОБА_1 провину не визнала та пояснила, що дійсно мало місце те, що вона виражалась нецензурною лайкою, однак вона не завдавала психологічного насилля у відношенні свого неповнолітнього сина, тобто у сім`ї.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь- яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 331997 від 17.08.2020, ОСОБА_1 19.07.2020 о 07:01 год., перебуваючи в квартирі за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння висловлювалась у бік неповнолітнього сина ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чим вчинила психологічне насилля в сім`ї.

Між тим, до протоколу надано пояснення неповнолітнього сина ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Як вбачається з вказаних пояснень, ОСОБА_2 підтверджує наявність конфліктної ситуації між ним та матір`ю ОСОБА_1 . Однак пояснення ОСОБА_2 не містять відомостей про те, що внаслідок конфліктної ситуації між йому було задано психологічного насилля. ОСОБА_2 зазначив, що внаслідок таких дій йому лише могла бути завдана психологічна шкода.

Суд зауважує, що сама по собі заява ОСОБА_2 про те, що між ним та матір`ю сталась сварка, що не утворює склад адміністративного правопорушення, оскільки адміністративна відповідальність передбачена саме за дії, які спричинили таку шкоду.

Інших будь-яких доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин, особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , не надано.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997 передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно з п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

У Рекомендаціях №11 (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя Т. О. Комплєктова