ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/312/20 Ізмайлов І.К.
Категорія: ст. 124, ст. 1224 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника ОСОБА_1 - адвоката - Печериці В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Печериці Валерія Григоровича на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 1224 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

23 листопада 2019 року працівником поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 1224 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 № 371352, 02 листопада 2019 року о 1800 год. в м. Харкові по пр. Московському, в районні буд. № 247-В, ОСОБА_2 будучи пасажиром транспортного засобу «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , відчиняючи двері, не переконавшись, що це буде безпечно, в наслідок чого відбувся контакт з транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, чим порушила п.п. 5.1, 5.3 «в» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 371353, 02 листопада 2019 року о 1800 год. в м. Харкові по пр. Московському, в районні буд. № 247-В, ОСОБА_3 , будучи пасажиром транспортного засобу «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , була причетна до ДТП та залишила місце пригоди, чим порушила вимоги п.п. 2.10, 5.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 1224 КУпАП.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 1224 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_2 - адвокат Печериця В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив наступне.

Постанова районного суду не ґрунтується на матеріалах справи, прийнята після не повного з`ясування усіх фактичних обставин події.

Суд самостійно змінив формулювання змісту протоколу про адміністративне правопорушення, належним чином не дослідив матеріали справи та прийняв постанову яка не відповідає вимогам КУпАП.

Самостійна зміна судом формулювання правопорушення є порушенням ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», «Кареліна проти Росії», де зазначено, що виходячи з того, як і у кримінальному провадження, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, районним судом не були виконанні вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП. Схема місця ДТП складена без зазначення всіх необхідних даних, тому не може бути належним доказом.

Просить постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_2 , передбачених ст. 124, ст. 1224 КУпАП.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в призначені судові засідання на 18 лютого 2020 року, 03 березня 2020 року, 10 березня 2020 року не з`явились, повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст. 2772, ч. 5 ст. 294 КУпАП, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, про причини неявки суд не повідомили.

В ч. 4 ст. 294 КУпАП встановлені строки перегляду постанови суду першої інстанції відповідно до яких, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Виходячи з вищезазначеного та вимог ст. 294 КУпАП, щодо строків перегляду постанови, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з пп. «а-в», п. 5.5 ПДР України пасажир під час користування транспортним засобом має право на: безпечне перевезення себе і багажу; відшкодування завданих збитків; отримання своєчасної і точної інформації про умови і порядок руху.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , її захисника - адвоката Печериці В.Г., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_2 порушила вимоги п.п. 5.1, 5.3 «в» та 2.10, 5.4 ПДР України, чим вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 1224 КУпАП.

Притягаючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції виходив з того, що ДТП сталася в наслідок порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 5.1, 5.2 «г», 15.13 ПДР України.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають складеним поліцейськими протоколам, не ґрунтуються на фактичних обставинах події, не підтвердженні належними доказами та здійснені у порушення вимог КУпАП.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 знаходилась в автомобілі «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 як пасажир таксі.

02 листопада 2019 року о 1800 год. скориставшись послугами таксі «Яндекс», вона приїхала на автомобілі «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 247-В. Водій зупинив автомобіль. ОСОБА_2 , розраховуючись з водієм, відчинила двері. Автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який проїжджав поруч допустив зіткнення з відкритими дверями автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в наслідок чого автомобілі «Daewoo» та «ЗАЗ» отримали механічні пошкодження.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що після зупинки автомобіля водієм таксі на парковці біля супермаркету, вона вважала автомобіль зупиненим без порушень ПДР України та не створюючим перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Розраховуючись з водієм таксі за виконану поїздку, відкрила двері автомобіля. В цей момент водій звернувся до неї з приводу надання їй решти, тому вона вимушена була зачекати, коли він дасть гроші. Через деякий час проїжджавший поруч автомобіль «ЗАЗ» зачепив двері. Про те, що після зупинки автомобіль «Daewoo» буде будь-яким чином перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху та водій «ЗАЗ» допустить неуважність, не дотримається під час руху бокового інтервалу вона знати не могла, оскільки стежити за безпекою руху, дорожньою обстановкою правильною та безпечною зупинкою є обов`язком водія транспортного засобу. Інформації від водія таксі, що у місці зупинки не дозволено виходити вона не отримувала, зупинка була здійснена у зв`язку з закінченням поїздки.

Посилання в постанові суду, що вона бажала вийти на проїзну частину не відповідають дійсності.

По-перше, автомобіль знаходився не на проїзній частині, а на майданчику для паркування. І ця обставина була зазначена судом і відповідає обставинам події.

Тому суд допустив протиріччя, зазначив і про майданчик для паркування, і про проїзну частину.

По-друге суд не врахував визначення терміну «проїзна частина» згідно з п. 1.10 ПДР України.

Згідно з п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Відповідно до пп. «и», п. 15.9 ПДР України зупинки забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

ПДР України не передбачають вимог про рух транспортних засобів на парковках біля супермаркетів.

Проте, положення п. 15.1, пп. «и», п. 15.9, п. 5.5 ПДР України кореспондуються між собою стосовно правил руху та дій учасників дорожнього руху на парковках.

ДТП мала місце на паркінгу біля супермаркету, де водій зупинив автомобіль.

Питання, чи отримала ОСОБА_2 від водія таксі своєчасну та точну інформацію про умови і порядок руху, районним судом при розгляді справи не з`ясовувалось. Будь-які докази того, що вона отримала від водія таксі своєчасну та точну інформацію про умови і порядок руху в матеріалах справи відсутні.

Зі схеми місця ДТП не вбачається на якій відстані від виїзду з парковки водій таксі ОСОБА_4 зупинив свій автомобіль. Ця обставина має суттєве значення для з`ясування питання про відповідність його дій вимогам ПДР України (п. 5.5, п. 15.1, пп. «и» п. 15.9 ПДР України). Саме у зв`язку з неповнотою, схему місця ДТП не можна вважати належним доказом у справі.

При зазначенні поліцейським в протоколах про порушення ОСОБА_2 п.п. 2.10, 5.1, 5.3 «в», 5.4 ПДР України та постанові суду про порушення п.п. 5.1, 5.2 «г», 15.13 ПДР України і вчинення правопорушення, передбаченого ст. 1224, ст. 124 КУпАП не було враховано наступне.

Згідно з ст. ст. 254, 256, 278, 279, 280, 294 КУпАП, суди розглядають справу про адміністративне правопорушення в межах складеного протоколу.

Таким чином, суд позбавлений процесуального права самостійно змінювати фабулу складеного протоколу про адміністративне правопорушення та перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на свій розсуд.

Суд вважав помилковим посилання поліцейського на п. 5.3 «в» ПДР України в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 5.2 «г», 15.13 ПДР України, які поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначались.

Зазначення судом в постанові про порушення пунктів ПДР України, які не були вказані в протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не відповідає вимогам вказаних статей. Відповідно, з урахуванням вищевказаних обставин ДТП, притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП є помилковим і з цих підстав апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи захисника про допущені судом порушення КУпАП та невідповідність постанови суду сталій практиці Європейського суду з прав людини.

В протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 1224 КУпАП не міститься будь-яких відомостей про описки або помилки.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 371353 за ст. 1224 КУпАП вказано про порушення ОСОБА_2 п. 2.10 ПДР України. Проте, цей пункт не стосується прав, а обов`язків пасажирів та зобов`язує саме водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди виконати вимоги пп. «а-є» п. 2.10 ПДР України, що не було враховано судом при винесенні постанови.

На момент ДТП ніхто із водіїв транспортних засобів не вважав ОСОБА_2 причетною до пошкодження автомобілів. Водії обох транспортних засобів вказали, що воно залишила номера засобів зв`язку і тільки після цього покинула місце ДТП.

Сама ОСОБА_2 апеляційному суду пояснила, що залишила засоби зв`язку водіям. До неї ніяких питань зі сторони водіїв не виникало, вона себе винною у ДТП не вважала, погано себе почувала, тому пішла додому.

За змістом ст. 1224 КУпАП, як і за змістом п. 5.4 ПДР України лише у разі залишення місця ДТП, внаслідок чого особа намагалася уникнути відповідальності, перешкодити встановленню обставин дорожньої пригоди, було необхідно вчиняти дія по розшуку цієї особи наступає відповідальність за ст. 1224 КУпАП. У даному випадку ОСОБА_2 залишила місце пригоди як особа, яка не причетна до ДТП, погано себе почувала та залишила водіям засоби зв`язку з нею. На перший же виклик працівника поліції з`явилась і надала свої пояснення.

Враховуючи, що пояснення ОСОБА_2 об`єктивно підтверджується поясненнями обох водіїв, у поліцейських не було підстав вважати, що вона причетна до ДТП, залишила місце пригоди і в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП.

Відповідно, поліцейським невірно кваліфіковано дії ОСОБА_2 за п.п. 2.10, 5.3 «в», 5.4 ПДР України та ст. 1224 КУпАП.

Зазначене суд першої інстанції не врахував, чим не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції не виконав вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, об`єктивно не дослідив матеріали справи, не перевірив чи дотримано поліцейськими вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, безпідставно вважав її дії такими, що не відповідають п.п. 5.2 «г», 15.13 ПДР України, не звернув уваги на відсутність порушень ОСОБА_2 п. 2.10, 5.4 ПДР України та дійшов до необґрунтованого висновку про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. ст. 1224, 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП скасовує постанову судді як таку, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права та приймає з урахуванням вимог ст. 38 КУпАП нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 38, 245, 247, 251, 252, 256, 278-280, 284, 294, 295, 296 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Печериці Валерія Григоровича задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124, ст. 1224 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко