ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1056/20Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/391/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Чугалі Кременецького району Тернопільської області, такого, що не працює, з участю ОСОБА_1 та його захисника Медвідь І. М.,

Встановив:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема зазначає, що мопедом не керував,оскільки він був несправним. В цей момент до нього підійшли працівники поліції, вимагаючи пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння. КВ зв"язку з цим був доставленим до відділку поліції, де на нього склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Спиртні напої він вживав із знайомими, яких зустрів в магазині, куда приїхав на мопеді.

Вже коли мав намір, здійснивши покупки, завести мопед, йому це не вдалося.

Разом із знайомими вони намагались його відремонтувати, а коли не вдалось, випили спиртне після чого він вже змушений був штовхати мопед, щоб добратись додому. Тоді ж і був затриманий працівниками поліції.

Стверджує, що вказані обставини він, а також свідок ОСОБА_2 пояснював в судовому засіданні місцевого суду, однак суддя, за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували факт керування ним скутером, прийняв помилкове рішення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також зазначає, що пояснення свідків, які були присутні під час проведення вказаного огляду, а також долучений до матеріалів справи відеозапис, який, як зазначає апелянт, був здійснений на мобільний телефон поліцейського у зв"язку з розрядженням нагрудної камери, свідчать лише про проходження такого огляду, однак не підтверджують факт керування ним скутером.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що 03 червня 2020 року до нього зателефонували працівники поліції та просили приїхати до відділку, забрати мопед ОСОБА_1 та доставити до місця проживання останнього. Коли він приїхав у відділення поліції та надав поліцейським розписку про зобов"язання доставити мопед ОСОБА_1 за місцем його проживання, він намагався цей мопед завести, однак той був несправним, у зв"язку з чим йому разом з ОСОБА_1 вказаний мопед довелося штовхати.

Як також зазначив вказаний свідок, аналогічні пояснення він надав і в суді першої інстанції, однак суд їх до уваги не взяв та не надав їм будь-якої оцінки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Медвідь І. М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП суд (суддя) при розгляді справи про адміністративне правопорушення має всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її у відповідності до закону.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які, маючи зв"язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказування фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Проте цих вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримано, внаслідок чого він, при наявності в матеріалах справи суперечливих доказів, прийшов до помилкового висновку про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, як передбачено ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення покладений на посадову особу.

При цьому суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у випадку керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2020 року о 19 год. 40 хв. в м. Кременці по вул. Переліски Тернопільської області ОСОБА_1 керував скутером марки «Альфа», без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Алкотест 6810 Драгер ARCD 0553, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 1.93 проміле. Водій із результатом тесту згідний, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051260 від 03 червня 2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, розруківкою алкотестера "Драгер", письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розпискою ОСОБА_2 щодо зобов"язання доставити скутер марки "Альфа" за місцем проживання ОСОБА_1 , а також відеозаписом.

Разом з тим такі доводи місцевого суду, на думку судді апеляційної інстанції, є необґрунтованими, оскільки будь-яких належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в матеріалах справи немає.

Так, статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували необхідність зупинки мотоцикла, яким нібито керував ОСОБА_1 , в тому числі постанов про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР України, рапортів поліцейських, інформації щодо вчинення ОСОБА_1 будь-яких правопорушень, тощо.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається лише те, що ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння.

Згідно з письмовими поясненнями вказаних свідків вони були очевидцями лише того, як ОСОБА_1 03 червня 2020 року пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою алкотестера "Драгер 6810", за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 1, 93 % проміле.

Таким чином, оскільки в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена, а його пояснення про те, що він не керував транспортним засобом, неспростовані.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням зазначеного суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення судом першої інстанції вимог КУпАП, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного та об`єктивного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки суддею суду апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції при визнанні останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, - постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя