справа № 204/4645/20
провадження № 3/204/2848/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 663066 від 20 червня 2020 року, 20 червня 2020 року о 15 годині 40 хвилин у АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 перебувала без засобів індивідуального захисту у «Дніпропетровському спеціалізованому клінічному медичному центрі матері та дитини ім. професора М.Ф. Руднєва», де знаходилась із сином на лікуванні, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року, за що передбачена відповідальність ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась. Про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року справу про адміністративне правопорушення була повернута до Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для належного оформлення, однак недоліки які були вказані в постанові виправлені не були.

Статтею 44-3 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що для розкриття змісту відсилає до спеціальних нормативних актів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 663066 від 20 червня 2020 року, ОСОБА_2 порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів від 17 червня 2020 року за № 500, однак відповідальною особою не було зазначено, який саме пункт Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року за № 500 нею було порушено.

Слід зазначити, що Постанова Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року це постанова «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», в тому числі до постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, яка й є регулюючою в спірних правовідносинах. Тобто, з моменту набрання нею чинності (22 червня 2020 року) діє постанова Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року у відповідній редакції.

Крім того, згідно протоколу свідки вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відсутні, хоча до протоколу про адміністративне правопорушення додано заяву та письмові пояснення громадянина ОСОБА_3 (а.с. 2-3).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Некрасов