ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шаренко С.Л.,
при секретарі Мельник В.В.,
за участю потерпілого - ОСОБА_1 ,
розглянувши адміністративний матеріал направлений з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є фізичною особою підприємцем, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -
Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, вказував на винуватість у вказаній дорожньо-транспортній пригоді водія ОСОБА_2 .
В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 15.09.2020 надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в якому вона просить відкласти судове засідання.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договорами», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи що ОСОБА_2 надано письмові пояснення, строк накладення адміністративного стягнення закінчується 26.09.2020, суд, у відповідності зі ст. 268 КУпАП, розглядає справу за відсутності ОСОБА_2 .
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме відомостями, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296892 від 26.06.2020; схемою місця ДТП від 26.06.2020; поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що залучені до матеріалів адміністративного провадження.
При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1 Правил Дорожнього Руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; а також п. 13.1 Правил Дорожнього Руху України, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Щодо пояснень ОСОБА_2 про її незгоду зі схемою місця ДТП під час її складання, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, складеної в присутності водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається як рух транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 323/10, так і місце ДТП, при цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , кожен був ознайомлений зі схемою, про що підписався, написав про свою згоду зі схемою та не мав ніяких зауважень та доповнень при складанні схеми місця ДТП.
Розташування транспортних засобів, які відображено у схемі місця ДТП, локалізація пошкоджень на них, узгоджуються з висновками суду про порушення п. 10.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , та вказує на механізм дорожньо-транспортної пригоди, що сталася.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Більш того, будь-які спеціальні знання для встановлення вини особи у вказаній дорожньо-транспортній пригоді не потрібні, оскільки причинами ДТП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, стало невиконання вимог ПДР водієм ОСОБА_2 , а не будь-які інші факти, що пов`язані з технічними особливостями автотранспортних засобів і встановлення яких потребує спеціальних знань.
Згідно з нормами КУпАП, суду належить вирішити правове питання щодо факту порушення ПДР України. Данні, які наявні в матеріалах справи, дають достатньо підстав зробити висновок з цього правового питання без спеціальних знань.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлені.
Враховуючи обставини адміністративного правопорушення, дані про водія, який притягається до адміністративної відповідальності вперше, ступінь його вини, суд вважає можливим накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника в дохід держави судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 247, 283, 284 КпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд ,
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку для її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Шаренко С.Л.