ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/100/20 Справа № 693/3/20 Головуючий по першій інстанції Шимчик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 395211 від 22.10.2019, ОСОБА_1 22.10.2019 о 16 год. 50 хв. по вул.Вокзальній у м.Жашків Черкаської області керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат тесту 0,46‰, чим порушив вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 22.01.2020, а провадження по справі закрити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та така, що не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджена належними та допустимими доказами, і яка винесена з порушенням вимог ст.33 КУпАП.

Апелянт вважає, що дане провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.130, 266 КУпАП, обставинам справи викладеним у протоколі та який складений з порушенням норм процесуального права, а тому дані, які в ньому містяться, не можуть бути визнані доказами відповідно до вимог ст.251 КУпАП.

Зазначає, його огляд на стан сп`яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме, Drager Alcotest 6810, яким було проведено огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не включений до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто роздруківка з нього не є належним доказом, а її дані не можуть бути покладені в основу доказів вчинення правопорушення. Крім того, у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Одночасно зазначає, що поліцейські не направили його до медичного закладу для проведення відповідного огляду та які також не відсторонили його від керування транспортним засобом, відповідно до ст.266 КУпАП. Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про затримання його транспортного засобу.

Також вважає, що пояснення свідків одержані з порушенням закону, оскільки поліцейськими не перевірено їх документів та не встановлено їх особу та які не з`явилися в судові засідання, призначені місцевим судом. Також в судове засідання не з`явилися поліцейський, який склад протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт звертає увагу суду, що в матеріалах справи та в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні його пояснення та одночасно зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови він перебував на лікуванні в Монастирищенському районі та прибути на судове засідання не мав можливості, про що зазначив його адвокат у клопотанні, додавши листок непрацездатності, однак суддя на це не звернув уваги та виніс оскаржувану постанову.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, а тому, згідно ст.294 КУпАП, перешкод для її розгляду не встановлено.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 395211 від 22.10.2019, складеного поліцейським СРПП №1 Жашківського ВП Уманського ВП ГУНП України в Черкаській області Остропольським О.Ю., про те, що ОСОБА_1 22.10.2019 о 16 год. 50 хв. по вул.Вокзальній у м.Жашків Черкаської області керував транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат тесту 0,46‰, чим порушив вимоги п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- роздруківки з приладу «Драгер» від 22.10.2019, згідно якої результат тесту: 0,46 ‰;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.10.2019, згідно якого, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager Alcotest 6810 ARВL-0882 в присутності двох свідків та згідний з його результатом 0,46 ‰, та який ним підписаний;

- пояснень від 22.10.2019, отриманих від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту: 0,46 ‰.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та така, що не відповідає фактичним обставинам справи і не підтверджена належними та допустимими доказами, і яка винесена з порушенням вимог ст.33 КУпАП не підлягають до задоволення, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, яким місцевий суд надав належну оцінку.

Також враховую, що ОСОБА_1 було зупинено за керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, останній нехтує вимогами закону, порушує ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також враховуючи те, що хоча на даний час своїми діями останній не завдав значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Тобто, враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю що місцевий суд правильно наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами.

Не підлягають до задоволення також доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.130, 266 КУпАП, обставинам справи викладеним у протоколі та який складений з порушенням норм процесуального права, а тому дані, які в ньому містяться, не можуть бути визнані доказами відповідно до вимог ст.251 КУпАП, оскільки є такими, що спростовуються матеріалами справи з яких порушеннь вимог ст.266 КУпАП з боку співробітників поліції не вбачається.

Крім того, відповідно до вимог ст.256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

ОСОБА_1 протокол отримав, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при його складанні за ч.1 ст.130 КУпАП, невідповідність внесених до нього даних про адресу проживання, свідків, не керування транспортним засобом тощо не заявляв.

Навпаки, у протоколі про адміністративне правопорушення містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що він вживав алкогольні напої (пиво), після чого керував транспортним засобом.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що прилад Drager Alcotest 6810, яким було проведено огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не включений до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто роздруківка з нього не є належним доказом, а її дані не можуть бути покладені в основу доказів вчинення правопорушення та те, що поліцейські не направили його до медичного закладу для проведення відповідного огляду.

Як вже зазначалося вище, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП останнім будь-які зауваження щодо його змісту не надавалися, а матеріали справи свідчать протилежне доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Тоді як направлення водія транспортного засобу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я здійснюється у разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, що передбачено п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів є безпідставними, так як зазначений апелянтом акт наявний у матеріалах даної справи (а.с.4).

Не можуть бути задоволення також доводи ОСОБА_1 про те, місцевий суд розглянув справу без нього, оскільки положеннями ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 неодноразово не з`являвся до суду першої інстанції.

Одночасно із матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 - Соловей О.П. був присутній у судових засіданнях місцевого суду і мав можливість захищати інтереси ОСОБА_1 без його присутності.

Тобто, приймаючи до уваги те, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судових засіданнях та приймаючи до уваги те, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, місцевий суд вважав за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання у його відсутність, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який до апеляційного суду також не з`явився.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на наведене, постанова Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба