Справа № 149/3061/19
Провадження № 33/801/194/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі заявника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Корнійчука Сергія Анатолійовича,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 092524 від 30 листопада 2019 року водій ОСОБА_1 30 листопада 2019 о 22:25 год. в с. Уланів по вул. Соборній керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 пройшов у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, проба позитивна 0,91 %. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 від підпису, дачі пояснень, а також отримання копії протоколу відмовився; квитанцією Драгера № ARBL 0794 відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 пройшов огляд, результат огляду 0,91%; направленням на огляд водія до КНП «Хмільницька ЦРЛ» оскільки у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, однак останній відмовився від огляду; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 30.11.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер Алкотест 6810 пройшов огляд на стан сп`яніння, результат 0,91 % від підпису якого відмовився; відеозапису з боді-камери Сam ОСОБА_2 який був оглянутий в судовому засіданні.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Корнійчук С.А. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не повідомлено ОСОБА_1 про проведення зйомки на боді-камеру, не роз`яснено права та обов`язки, окрім того вказує, що наявний відеозапис не є безперервний, що порушує вимоги Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них. Також вважає, що прилад драгер, яким ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння не пройшов повірку, а тому його результати не можуть бути доказом у даній справі. Разом з тим, звертає увагу, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не зазначено особу, стосовно якої проводився огляд. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що в судовому засіданні свідки, які залучались працівниками поліції, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допитані не були.

Також, до початку розгляду справи захисником подано клопотання про закриття провадження у справі, в звязку з закінченням на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п. а п. 2.9 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що водій ОСОБА_1 30 листопада 2019 о 22:25 год. в с. Уланів по вул. Соборній керував транспортним засобом Фольксваген Гольф д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 пройшов у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат огляду 0,91 %.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, квитанції Драгер №ARBL 0794 та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 відмовився від їх підпису, не вказавши мотиви своєї відмови від підписання. Будь-яких зауважень щодо їх змісту чи клопотань останній не заявляв. Права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому були роз`яснені.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо незаконності використання працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатора «Драгер 6810» у зв`язку із не проходженням приладом повірки у встановлений на те строк, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 6810» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

З долученої до матеріалів справи роздруківки технічного приладу «Драгер», вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння 30 листопада 2019 року за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6810», останнє калібрування якого відбулось 12 березня 2019 року.

Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Згідно сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01 вересня 2014 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки - Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії DragerSafery AG CoKGaA Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатора "Alcotest 6810" №12-01/01017 від 12 березня 2019 року, відповідно до якого, свідоцтво чинне до 12 березня 2020 року. Окрім цього відповідно до сертифікату № UA-MI/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року встановлено міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки один рік..

Отже, повірку газоаналізатора «Драгер 6810», за допомогою якого працівники поліції 30 листопада 2019 року проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , було здійснено в межах міжповірочного вказаного вище інтервалу.

З огляду на викладені обставини, а також те, що жодного доказу, який би піддавав сумніву справжність показань стану сп`яніння, зафіксованих приладом, або доказів його неправильної роботи не надано.

Відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я, МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, у випадку незгоди з показниками газоаналізатора «Драгер 6810» водію надано право пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, вказаним правом ОСОБА_1 на власний розсуд не скористався, від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився, будь-яких зауважень до нього не вказав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції, на правильність висновків суду не впливають, оскільки в матеріалах справи наявні докази, щодо виклику міськрайонним судом свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 13, 14, 23, 25, 46, 47). Однак останні в судове засідання міськрайонного суду не з`явились.

Крім того, факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 в поданій захисником адвокатом Корнійчуком С.А. апеляційній скарзі не оспорюється, а заперечується лиш процедура проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про недопустимий доказ CD-диск з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, оскільки відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, є безпідставними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт ненадання суду безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п.п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Отже, відсутність безперервного відеозапису обставин події не спростовує висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Корнійчука С.А. стосовно закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в апеляційному суді строків передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП прийнято в межах строку накладення адміністративного стягнення. При цьому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування судового рішення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Корнійчука Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий