ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

11 вересня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника Радамовського М.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2020 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого машиністом в ТОВ «СП «Автострада», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і за його вчинення накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 19.06.2020 року о 22-й год. 19 хв., по автодорозі Р-63 Данківці Вартиківці - КПП Сокиряни, км 74+100, керував транспортним засобом марки «Opel Ascona», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, сторона захисту вважає постанову районного суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність

ЄУНСС №722/867/20 Головуючий у І інстанції: Побережна О.Д.

Провадження №33/822/408/20

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Всупереч вказаним вимогам, Сокирянським районним судом не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, а тому ухвалене судом рішення не можна вважати законним і обґрунтованим.

Стверджує, що працівниками поліції не надано суду належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_1 особисто керував транспортним засобом, оскільки з відтворення відеозапису не можливо було чітко встановити, що особисто він керував автомобілем і при зупинці він виходить зі сторони водія, а не ОСОБА_2 , що безпосередньо вказувало б на вчинення ним адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апелянта наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Радамовського М.М. в судовому засіданні апеляційної інстанції, які підтримали свою скаргу в повному обсязі та наполягали на скасуванні постанови районного суду з підстав наведених в ній, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вказані вимоги закону районним судом було дотримано в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю

зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу

та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що останній 19 червня 2020 року о 22 год. 19 хв. на автодорозі Р-63 Данківці Вартиківці - КПП Сокиряни, км 74+100, керував транспортним засобом марки «Opel Ascona», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у Сокирянській ЦРЛ, чим порушив п.2.9(а) ПДР України, за що відповідальність передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Будь-яких заперечень чи зауважень до нього ОСОБА_1 не подавав, що підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Апеляційним судом встановлено, що огляд ОСОБА_1 проводився у Сокирянській ЦРЛ і згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.06.2020 року №14, складеного о 22 год. 50 хв. лікарем ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний висновок підписано лікарем ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , з результатами якого він погодився (а.с.4).

Від надання пояснень, від підпису протоколу та від ознайомлення з ним ОСОБА_1 відмовився в силу ст.. 63 Конституції України, про що в протоколі міститься відмітка. Будь яких інших пояснень не надав, жодних клопотань не заявив, протокол не підписав.

Крім того, з цього приводу було відібрано пояснення у двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що ОСОБА_1 від підписання та ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення відмовився (а.с.5,6).

Отже, зазначені вище документи підтверджують стан сп`яніння ОСОБА_1 , при цьому були надані останньому для ознайомлення, однак будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду.

Окрім цього, слід зазначити, що підставою для проведення огляду на стан сп`яніння стало те, що ОСОБА_1 , згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №486834, а саме 19.06.2020 року о 22 год. 19 хв. під час керування транспортним засобом марки «Opel Ascona», д.н.з. НОМЕР_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Дана постанова ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалася (а.с.7).

За таких обставин, вважаю, що підстав недовіряти наявним в матеріалах справи доказам та сумніватися в їх правдивості в суду немає. Крім того, такі дії працівників поліції ОСОБА_1 жодним чином не оскаржував і з заявою до суду на їх неправомірні дії не звертався, та не заперечував встановлених в них фактів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Будь-яких інших порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , як про те апелює захист.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Радамовського М.М. залишити без задоволення.

Постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська