Справа № 199/752/20
ПОСТАНОВА

іменем України

24 лютого 2020 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

За участі особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2020 серія ДПР18 №359428, 23.01.2020 о 19:55 годині у місті Дніпрі по вулиці Донецьке шосе, №27Б , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault19» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху.

На думку працівників поліції уповноважених на складання протоколу, водій ОСОБА_1 вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , виразив незгоду із фактами викладеними у протоколі, та зазначив,що працівники поліції віднеслись формально до складання протоколу з грубим порушенням норм закону. При цьому, наголосив, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці його зупинки та свідків вказаних у протоколі на місці не було.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Так, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2020 серія ДПР18 №359428, 23.01.2020 о 19:55 годині у місті Дніпрі по вулиці Донецьке шосе, №27Б , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault19» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил Дорожнього руху.

Разом з тим, відповідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 за №1452/735, визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.

Так, відповідно до п.п.2,3 вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів;порушення мови;виражене тремтіння пальців рук;різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Всупереч наведеному, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суперечить вимогам вищезазначеної Інструкції, оскільки при його складанні хоча і зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, але частина з таких ознак перебуває поза межами визначеними Інструкцією.

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складені формально, так як кожен окремо зазначили усі без виключення ознаки сп`яніння, які наведені у бланку пояснень, у свою чергу суперечать і самому протоколу складеному працівниками поліції, де такі ознаки взагалі не зазначалися. Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні додав, що при складанні на нього протоколу вище згаданих свідків взагалі не було.

Тобто наразі матеріали справи про адміністративне правопорушення містять суперечливу інформацію, чи все ж таки ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, або він відмовився від його проходження у присутності свідків.

Крім вказаного, намагаючись усунути зазначені розбіжності викладені у протоколі та його додатках, судом за власної ініціативи було спрямовано запит до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області від 05.02.2020, для витребування відеозапису з нагрудної камери працівника поліції який склав протокол серії ДПР18 №359428, у відповідь на що, було повідомлено про неможливість надати запитуванні відеозаписи, так як відео зйомка не проводилася, тобто переконатися у законності проведення процедури огляду на стан сп`яніння суду не надається можливим.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії, рішення від 30 травня 2013, заява №36673/04) та «Капелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена у протокол фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, сокільки це становити порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд, у свою чергу, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім вказаного, суд звертає увагу на положення п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ 17.12.2008 за №1103, Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення всупереч наведеному такого Направлення не містять.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

24.02.2020