33/804/450/20
237/2602/20

І м е н е м У к р а ї н и
10 вересня 2020 року м. Маріуполь
м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Меркулової Я.О., захисника Верба А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Верби А.І. на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн,
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
На вказану постанову надійшли апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Верби А.І.
В апеляційній скарзі захисник Верба А.І. просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження. Зазначає, що відеозапис, який міг би підтвердити керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній. Також відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім цього, відсутні свідки, як б могли засвідчити, що ОСОБА_1 керував на момент зупинки працівниками поліції транспортним засобом.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що справа була розглянута за його відсутності, чим порушено його право на захист. Також зазначає, що не керував транспортним засобом, на час зупинки працівником поліції автомобілем керував ОСОБА_2 .
Також ОСОБА_1 зазначає, що порядок огляду на стан сп`яніння було порушено, а саме перед оглядом на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було проведено огляду на місці. Окрім цього, ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом, що у сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейських з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.
Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Верби А.І. на підтримання вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.ст.252,280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не виконані. Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суддя місцевого суду, незважаючи на надану напередодні заяву ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з поганим самопочуттям, розглянув справу за відсутності останнього. До апеляційного суду ОСОБА_1 надав довідку з лікарні, згідно якої в період з 28 липня по 03 серпня 2020 року перебував на лікуванні. З урахуванням того, що ОСОБА_3 висловлював наміри про розгляд справи за його участі, слід визнати, що він був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, право на який передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин доводи апелянта в цій частині є цілком обґрунтованими, а постанова не може бути визнана законною, тому підлягає скасуванню.
Відповідно до оскаржуваної постанови судді районного суду, ОСОБА_1 визнано винним як особу, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, суддя місцевого суду прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №096034 від 17 липня 2020 року, висновку №30 щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 19 травня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Однак, дані вимоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в суді першої інстанції не були виконані в повному обсязі.
Об`єктивна сторона ч.1 ст.130 КУпАП полягає саме в керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
З матеріалів провадження вбачається, що в момент складення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не пояснював, що він керував транспортним засобом, визнає свою вину у керуванні ТЗ у стані наркотичного сп`яніння, а лише зазначив, що 19 травня 2020 року був направлений до лікарні для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Будь-яких даних, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом в момент зупинки працівниками поліції матеріали справи не містять, оскільки відеозапис з подіями, які мали місце 19 травня 2020 року за участю ОСОБА_1 , відсутній, за поясненнями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , допитаних під час апеляційного перегляду провадження відео фіксації подій не відбувалося. Особи, які були присутні в автомобілі разом з ОСОБА_1 та могли підтвердити (спростувати) факт знаходження останнього за кермом не допитувалися, їх пояснення відсутні. До матеріалів провадження взагалі не додані пояснення самого ОСОБА_1 в письмовій формі, не містять матеріали провадження і рапорту працівника поліції, який склав протокол про обставини виявлення цього правопорушення. Будь-яких відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ після отримання висновку 19.05.20 року з медичного закладу на підтвердження вживання ним наркотичних речовин, передачу автомобілю іншій особі матеріали справи також не містять.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі, наполягав на тому, що за наведених у протоколі та постанові судді обставин, він не керував вказаним транспортним засобом, а за кермом автомобіля був ОСОБА_2 .
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищенаведені обставини, постанова судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді не ґрунтуються на доказах, отриманих у встановленому законом порядку та які викликають сумніви у своїй достовірності, а судовий розгляд, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, було проведено у відсутності ОСОБА_1 без повного, об`єктивного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення у відповідності до вимог закону.
За таких обставин провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Верба А.І. задовольнити.
Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя: