Справа № 594/1258/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Дейнюк М.П., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №175868 від 08 вересня 2020 року, ОСОБА_1 08 вересня 2020 о 16 год. 15 хв., будучи продавцем магазину «Продукти», що розташований по вул.Слобідка Борщівського району Тернопільської області, здійснювала торгівлю без одягнутих засобів індивідуального захисту, а саме захисної маски та рукавиць, чим порушила вимоги ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пп. 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року та п.7 постанови Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09 травня 2020 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала. Пояснила, що матеріали адміністративного провадження не містять належних та допустимих доказів, які б переконливо вказували на вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, а сам протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки такий було складено працівником поліції без достатніх правових підстав, не маючи для цього жодних фактичних даних та належних доказів, які б свідчили про вчинення нею адміністративного правопорушення. Поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вона, нібито, здійснювала торгівлю без одягнутого індивідуального захисту, а саме захисної маски та рукавиць. Однак, з доданих до протоколу відеозаписів не вбачається, що вона здійснювала торгівлю, передачі грошових коштів продавцю і отримання товарів відеозаписи не містить. При оформленні матеріалів працівниками поліції не встановлено особи покупців, у них не відібрано пояснення і вони не вказані у протоколі як свідки правопорушення. 08 вересня 2020 року о 16.15 год. вона дійсно знаходилася в магазині, розташованому по вул.Слобідка в с.Бабинці, власником якого є її чоловік та який торгує в даному магазині. Чоловік пішов до свого хворого батька дати йому ліки, а вона чекала на нього в магазині, торгівлю не здійснювала, відвідувачів у магазині не було. В цей час до магазину прийшли працівники поліції та почали знімати усе на відео. Тоді вона одягнула захисну маску. Поліцейські повідомили їй, що вона порушує правила карантину і сказали, що на неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП, на що вона пояснювала, що не є продавцем магазину та не здійснювала будь-якого продажу товару.

Захисник, адвокат Дейнюк М.П. просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Також зазначила, що ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 4004-ХІІ від 24.02.1994 визначає порядок запровадження карантину на території країни та повноваження Кабінету Міністрів України з цього питання і жодних обмежень чи заборон для фізичних та юридичних осіб не встановлює. Пп.1 п.10 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захистe, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно п.7 постанови Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички.

Водночас, згідно ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ПІ від 06.04.2000, санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб. З огляду на вказане, постанова Головного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 є тимчасовою рекомендацією щодо організації протиепідемічних заходів з організації роботи закладів торгівлі на період карантину. Цей документ, на який посилається у протоколі поліцейський, не є нормативно-правовим актом, не є рішенням органу місцевого самоврядування, а тому в розумінні ст.44-3 КУпАП застосовуватись для притягнення до адміністративної відповідальності не може.

Вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 під час розгляду справи не здобуто, а її доводи матеріалами справи про адміністративне правопорушення не спростовані з огляду на наступне.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП є правопорушенням, що полягає у порушенні правил щодо карантину людей.

Диспозицією ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

До протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона 08 серпня 2020 року о 16.15 год. в АДРЕСА_1 у магазині продовольчих товарів здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту, а саме, захисної маски або респіратора, у тому числі не надано доказів, якою саме продукцією здійснювала торгівлю, до матеріалів справи не долучено жодних пояснень осіб, яким було здійснено такий продаж.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи поліцейським долучено відеозапис, який було оглянуто під час розгляду справи. Однак, з наданого відеозапису не встановлено факту здійснення торгівлі ОСОБА_1 08 вересня 2020 року о 16.15 год., як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких операцій по купівлі товарів, знаходження в магазині покупців відеозапис не містить.

Окрім того, поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 є продавцем магазину в АДРЕСА_2 , однак доказів на підтвердження наведеного поліцейським до матеріалів справи не додано, а ОСОБА_1 даний факт заперечує.

Отже, матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП і під час розгляду справи таких не здобуто.

Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин вважаю, що немає належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КК України.

Керуючись ст. 245, п.1 ст.247, ст.ст. 251-252, 266, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя