Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 680/675/20
Провадження № 3/670/231/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Волкова О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 -- ОСОБА_2

розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , студента Новоушицького ПДАТУ,

за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.08.2020 року о 00.36 год. в смт. Нова Ушиця по вул. Гагаріна керував скутером Kanuni Revolt, державний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано за допомогою приладу «DRAGER Alkotest 6810» ARBL-0783 на місці зупинки в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.1(а), п. 2.9(а) ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав, розкаявся та не оспорював фактичні обставини справи.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі, доходжу висновку, що він винуватий у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2.1(а) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.9(а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а сам порядок такого огляду виписаний, зокрема, у ст. 266 КУпАП, постанові Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджені спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Відповідно до вимог цих нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками такого стану є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, відсутність вказаних ознак не дає підстав для огляду водія, а ознаки, які не установлені МОЗ і МВС, не можуть бути підставами вважати, що особа перебуває в стані сп`яніння.

Отже, враховуючи особливості правопорушення і виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати, чи вчинено особою порушення ПДР, а якщо вчинено, то в чому саме полягає правопорушення і чи винна особа у цьому.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується керування скутером в стані алкогольного сп`яніння, та керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Крім особистого визнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 02.08.2020 року серії ДПР18 № 486088 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення від 02.08.2020 року серії ДПР18 № 486089 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; роздруківкою приладу «DRAGER Alkotest 6810» ARBL-0783 від 02.08.2020 року, із якої вбачається, що у водія ОСОБА_1 в присутності двох свідків зафіксовано стан алкогольного сп`яніння з результатом 1,17 %; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, доходжу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.1(а) п. 2.9(а) ПДР, а відтак вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення суд бере до уваги, що ОСОБА_1 є неповнолітньою особою, однак за положеннями ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Тому беручи до уваги суспільну небезпечність скоєного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на загальних підставах.

При цьому суд також керується ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою , якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно зі ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини, при яких воно було вчинено, ступінь вини правопорушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та доходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення,передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є тяжчою.

Водночас не вбачається підстав для застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось, а тому позбавлення права керувати транспортними засобами неможливо застосовувати як додаткове покарання до особи, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із порушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 23, ст. 33, ст. 36, ст. 40-1, ст. 126 ч. 2, ст. 130 ч. 1, ст.ст. 283-285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 р., суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП,і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 користь Держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд.

Суддя О.М. Волкова