ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/821/468/20Головуючий по 1 інстанції Шкреба В.В.
Справа № 696/507/20 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №696/507/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Кам`янського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 21 травня 2020 року близько 22 год. 05 хв. по вул. Пушкіна в м. Кам`янка Черкаської області керував транспортним засобом Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, з поведінкою, що не відповідала обстановці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим допустив порушення пункту 2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що він не керував транспортним засобом. Вказує, що він наполягав на проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак працівниками поліції не було забезпечено його доставку туди. Вважає, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки розглянуто справу без його участі, незважаючи на те, що він перебував на станціонарному лікуванні. Зазначає, що місцевим судом безпідставно не допитано свідків у справі.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 398033 від 21.05.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21 травня 2020 року близько 22 год. 05 хв. по вул. Пушкіна в м. Кам`янка Черкаської області керував транспортним засобом Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, з поведінкою, що не відповідала обстановці, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим допустив порушення пункту 2.5 ПДР України(а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та гідно яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в закладі охорони здоров`я (а.с. 6,7);

- даними відеозапису, на якому зафіксовано факт зупинки автомобіля Део Ланос під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» або в закладі охорони здоров`я, однак останній відмовився.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспотрним засобом є неспроможними, оскільки останній власноручно в протоколі про адміністратвине правопорушення зазначив, що він керував транспортним засобом, але не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на відеозаписі зафіксовано факт зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції, який керував автомобілем Део Ланос.

Твердження апелянта про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт вказує, що працівниками поліції не було забезпечено його доставку до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, але вказані доводи спростовуються даними відеозапису та показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

Також вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки останній безпосередньо приймав участь під час апеляційного розгляду справи, під час якого було проведено дослідження доказів по справі, в тому числі переглянуто відеозапис ( а.с.3), а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є неспроможними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка