Справа № 206/2812/20
Провадження № 3/206/1332/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Лозобко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Фріко» на посаді менеджера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участю правопорушника: ОСОБА_1

захисника-адвоката Маркело Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БД № 177873 від 07.06.2020, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 07.06.2020 о 14 год. 40 хв. знаходячись в м. Дніпро, Самарський район, вул. Святогірська, буд. 6, керував транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду, водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні, особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не визнав в повному обсязі та заперечував щодо обставин викладених в протоколі, по що надав до суду відповідну заяву. Разом з тим зазначив, що 07.06.2020 керував належним йому автомобілем «Форд» по вулиці Святогірській у місті Дніпро. Разом з ним в авто перебували його малолітній син та товариш зі своїм малолітнім сином. Під час руху, він був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, які після перевірки документів запропонували йому проїхати до медичної установи з приводу встановлення стану наркотичного сп`яніння. При цьому він був тверезий та не мав жодних ознак будь-якого сп`яніння, про що зазначав співробітникам поліції та згідно законодавства не мав права бути направлений на огляд з метою освідування на стан сп`яніння. Окрім того, зазначив, що після складення працівниками поліції відносно нього протоколу, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, та він одразу продовжив рух за кермом авто, їдучи у справах разом з дітьми та товаришем. Разом з тим зазначив, що складання протоколу за ст. 130 КУпАП має місце відносно нього не вперше. Співробітники патрульної поліції постійно його переслідують та намагаються притягнути його до адміністративної відповідальності будь-яким чином, навіть з порушенням вимог Закону та повним нехтуванням його правами та інтересів. З цих підстав 17.08.2020 ним було подано скаргу на ім`я начальника УПП в Дніпропетровській області на незаконні дії працівників патрульної поліції, копію вказаної скарги просив долучити до матеріалів справи.

Захисник-адвокат Маркело Л.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, в обґрунтування свого клопотання пояснив, що співробітниками патрульної поліції незаконно було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оскільки з боку працівників поліції має місце цькування ОСОБА_1 про було подано скаргу на незаконні дії співробітників поліції з цього приводу. Просив провадження справу відносно ОСОБА_1 закрити надав суду відповідне клопотання про закриття провадження по справі в порядку ч.1 ст. 247 КУпАП.

Судом неодноразово у якості свідків викликався працівники патрульної поліції, а саме: інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону № 2 взводу №2 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 та інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону № 2 взводу №2 УПП в Дніпропетровській області капрал поліції ОСОБА_4 для дачі особистих пояснень. Проте на неодноразові виклики суду, останні до судового засідання не з`явились.

Суд, вислухавши пояснення особи, стосовно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника-адвоката Маркело Л.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5.Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи,які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти,як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того,керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП та п.п. 1, 12 р.2 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, вправі направити особу, яка керує транспортним засобом, для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, лише у тому випадку, коли є достатні підстави вважати, що вказана особа перебуває у відповідному стані.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ч.3 ч.5 та ч. 6 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків; у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я; огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним; направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 177873 від 07.06.2020 складеному відносно ОСОБА_1 , інспектором поліції зазначено що 07.06.2020 о 14 год. 40 хв. знаходячись в м. Дніпро, Самарський район, вул. Святогірська, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду, водій відмовився в встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні були запрошені співробітниками поліції в якості свідків, 07.06.2020 приблизно о 14 год. 50 хв. по вул. Святогірська, 6, де в їх присутності водій ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, відмовився.

Натомість, наявність двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, та в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду не доведена з огляду на наступне.

Так, як вбачається з долучених письмових пояснень свідків, які були додані до протоколу не можна вважати беззастережним доказом вини, оскільки пояснення вказаних свідків є ідентичними між собою за змістом, і різняться між собою лише в підписах та в зазначенні прізвищ та ініціалів цих свідків біля підписів.

Разом з тим, досліджений в судовому засіданні відеозапис зафіксований на нагрудну камеру поліцейського, не містить факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а вказані свідки взагалі відсутні на зазначеному відео, як і сам факт складання поліцейським в присутності двох свідків протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Отже, з запису не вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювалося право проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вказаний відеозапис розпочинається з зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 співробітником поліції о 14:36:20, однак співробітник поліції, не зазначає вимоги визначені відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", натомість зазначає, що відносно нього вже було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, та з цих підстав є необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (14:36:28). Після цього, співробітник поліції, просвітив очі ОСОБА_1 та зазначив, що не може сказати, що зіниці очей останнього є нормальними (14:36:41), та пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до І розділу пункту 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду, визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з протоколу БД № 177873 від 07.06.2020 та дослідженого в судовому засіданні відеозапису у водія ОСОБА_1 співробітником поліції не виявлено жодної ознаки наркотичного сп`яніння, передбаченої пунктом 4 зазначеної Інструкції, що свідчить про те, що обґрунтованих підстав у співробітника поліції вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду, не було встановлено.

Дана обставина призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, враховуючи викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що співробітник поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснив тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонив його від керування цим транспортним засобом та дозволив йому продовжувати керування автомобілем, підтвердивши цим необґрунтованість підозр щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та відсутність підстав для направлення його для медичного огляду.

Відповідно до пункту 12 Розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 8 Розділу II Інструкції передбачено, що форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Так, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, з дослідженого відеозапису не вбачається, що співробітниками патрульної поліції було повідомлено водію ОСОБА_1 про можливість проходження самостійного медичного обстеження протягом двох годин з моменту складення Протоколу, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, дії працівників поліції суперечать ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», яка вказує, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Слід вказати, що у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини» Європейський суд з прав людини сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює протокол про адміністративне правопорушення, серії БД № 177873 від 07.06.2020, оскільки наявні обставини в ньому, форма та зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинні відповідати вимогам ст. 256 КУпАП, крім того, протокол про адміністративне правопорушення та докази, долучені до протоколу, містять у собі суперечливі та сумнівні відомості що не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, в частині того, що докази про що небуть можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 247, ст. 1251, 252, 280, ст.ст. 283-285, 289-290 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко