Номер провадження: 33/813/121/20
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І., за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Чурсової Вероніки Олександрівни, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Чурсової Вероніки Олександрівни на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси Шурупова В.В. від 13.09.2019 року,

встановив

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси Шурупова В.В. від 13.09.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 21.07.2019 року о 01.00 год. керував транспортним засобом «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 біля будинку №59 по вул. Бочарова в м. Одесі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі адвокат Чурсова В. О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що суд не повідомив ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи та розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши таким чином права особи, яка притягується до відповідальності.

За результатами розгляду справи адвокат просила скасувати постанову, провадження у справі закрити, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, однобічне та неповне зясування обставин справи, оскільки сам протокол не може бути належним самостійним та беззаперечним доказом, суд не врахував, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, зазначивши у постанові, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, жодного разу не являвся у судове засідання, повістка була вручена дружині ОСОБА_1 , яка повідомила, що її чоловік перебуває у відрядженні за кордоном.

Апелянт також вказує на те, що ОСОБА_1 у вказаний день, 21.07.2019 року, взагалі не керував транспортним засобом, двигун автомобіля був заглушений, ключа у замку запалювання не було, оскільки документи і ключі забрала дружина, яка пішла додому, проте працівники патрульної поліції проігнорували цей факт, та почали зупиняти транспортні засоби для того щоб знайти свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння, покази свідків не написані ними власноруч, не зазначений час надання пояснень, у даті зроблено виправлення, свідку ОСОБА_2 не роз`яснено ст. 63 Конституії України, свідок ОСОБА_3 не надав згоду на обработку та використання у службових документах своїх персональних даних, свідок ОСОБА_4 підписав згоду на обробку персональних даних, проте не зазначив своє прізвище, районний суд, не викликав свідків у судове засідання для зясуваня свіх обставин справи.

У зв`язку з зазначеним, адвокат вважає, що висновок суду, прийнятий на підставі вказаних доказів, є незаконним.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Чурсової В. О., яка підтримала апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що копія оскаржуваної постанови після розгляду справи, який було проведено за відсутністю ОСОБА_1 , надсилалася останньому. З урахуванням наведеного строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляціної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов таких вимсновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно особа, відносно якої складено протокол, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, районний суд не з`ясував всі обставини справи та розглянувши справу поверхово, дійшов невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє рішення в частині винуватості ОСОБА_1 у вчинені зазначеного правопорушення, суддя районного суду послався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

В апеляційній скарзі захисник заперечив факт вчинення ОСОБА_1 оскільки у вказаний день, 21.07.2019 року, він взагалі не керував транспортним засобом, двигун автомобіля був заглушений, ключа у замку запалювання не було, так як документи і ключі забрала дружина, яка пішла додому, проте працівники патрульної поліції проігнорували цей факт, та почали зупиняти транспортні засоби для того щоб знайти свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння.

Зазначені доводи апеляційної скарги підтверджуються доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що працівнки поліції були викликані мешканцями будинку у зв`язку з тим, що з машини голосно лунала музика, про що поліцейські й повідомили ОСОБА_1 , який знаходився у автомобілі, який не рухався, запропонувавши йому утриматися від вмикання гучної музики.

Тобто, працивники поліції не зупиняли транспортний засіб та не були свідками керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Також зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які були запрошені працівниками поліції для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не були свідками керування останнім транспортного засобу.

Більш того, з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції пояснили свідкам, що їх викликав водій таксі, який бачив, як ОСОБА_1 керував транспортним засобов з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто іншу підставу виклику поліції, ніж ту, яку поліцейські повідомили ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів, які б спростували доводи апеляційної скарги та підтвердили факт керування ОСОБА_1 21.07.2019 року о 01.00 год. транспортним засобом «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 біля будинку №59 по вул. Бочарова в м. Одесі матеріали справи не містять.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За вказаних підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду як необґрунтована - підлягає скасуванню, а провадження в справі, з-за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підлагає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Чурсової Вероніки Олександрівни про поновлення процесуального строку на оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 13.09.2019 року - задовольнити та поновити строк на подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Чурсової Вероніки Олександрівни - задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси Шурупова В.В. від 13.09.2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнутий до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець