ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисників Лисенка В.С., Костельнюк В.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді, 16 листопада 2019 року о 03 год. 19 хв. в м. Миколаєві по вул. Чкалова, 46, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Suzuki Vitara, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя не встановив всіх обставин щодо факту вчинення адміністративного правопорушення, не перевірив їх належність та допустимість.

Вказує, що суддя не надав їй можливості в судовому засіданні довести свою невинуватості, заявляти клопотання про допит свідків, надав пріоритет одних доказів над іншими, не мотивуючи причин такого рішення, не відреагував на подане нею електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Зазначає, що працівниками поліції в протоколі викладена недостовірна інформація щодо часу, обставин та місця зупинки транспортного засобу, яким вона керувала. Стверджує, що поліцейські зупинили її транспортний засіб 16.11.2019 р. приблизно о 02:10 год. на пр. Центральному, поблизу перехрестя з вул. М.Морській, а не на вул. Чкалова, як про це зазначено в протоколі.

Пояснює, що під час руху по пр. Центральному від вул. Московської в бік вул. М.Морська, вона почула звуковий сигнал поліцейського автомобіля та зупинилась. Поліцейський повідомив, що вони зупинили її автомобіль, оскільки вона порушила правила паркування автомобіля. Після чого запропонував їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки з автомобіля було чути запах алкоголю.

Апелянт зазначає, що вона пояснила працівникам поліції, що спиртних напоїв не вживала та погодилась пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Проте, поліцейські вказали, що з собою у них приладу немає та потрібно буде почекати інший патруль, який привезе прилад «Драгер» на місце зупинки транспортного засобу.

Вказує, що після довгого очікування один із працівників поліції запропонував їй від`їхати від пр. Центрального на вул. М.Морська, на що вона погодилась, проїхала близько 50 м до вул. М.Морська, та за вимогою поліцейського зупинилася на вул. Чкалова.

На думку апелянта, зазначене спростовує факт перебування її в стані алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейські, у разі підозри, що вона керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не дозволили би керувати автомобілем.

Зазначає, що з часу зупинки її транспортного засобу на пр. Центральному та до переміщення на вул. Чкалова пройшло біля години, але алкотестер «Драгер» так і не було надано. На думку апелянта, поліцейськими штучно створювались умови для затягування процесу оформлення матеріалів справи, оскільки вони довго чекали доставлення іншим нарядом алкотестеру «Драгер».

Стверджує, що права та обов`язки їй роз`яснені не були, поліцейські не поінформували її про порядок застосування приладу «Драгер» та не надали ані свідоцтва про його державну реєстрацію, ані свідоцтва про його повірку.

Апелянт звертає увагу, що фіксування процесу складання протоколу за допомогою поліцейської відеокамери починається лише о 04 год. 24 хв., тобто на дві з половиною години пізніше, ніж була зупинка транспортного засобу, та через півтори години після того, як було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також додає, що протокол було складено 16.11.2019 р. о 03:13 год., а в протоколі зазначено, що вона керувала транспортним засобом 16.11.2019 р. о 03:19 год.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, її захисників Лисенко В.С. та Костельнюка В.Я., допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив до наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення, суддя дійшов висновку що 16.11.2019 р. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

В обґрунтування цих висновків, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №295070 від 16.11.2019 р., а також письмові пояснення свідків, що були присутні при його складанні. З огляду на зазначені докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення суддею розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З висновками судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №295070 від 16.11.2019 р., ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі в присутності свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

Пославшись в обгрунтування своїх висновків на даний протокол, суддя не звернув уваги на те, що протокол був складений 16.11.2019 р. о 03:13. Між тим, згідно цього протоколу, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом 16.11.2019 р. о 03:19, тобто вже після складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, існують розбіжності щодо часу складання протоколу о 03:13 та щодо часу вчинення (згідно протоколу) адміністративного правопорушення о 03:19.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що вівся під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 продути алкотестер Драгер на місці зупинки транспортного засобу та поїхати до медичного закладу о 04:25, тобто через понад годину після складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис, який міститься в матеріалах справи, складається лише з фрагментів відеофайлів та не повно відображає події складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме: зафіксовані події, починаючи з 04:25, хоча за матеріалами справи, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено 16.11.2019 р. о 03:13.

Не звернув уваги суддя на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено о 03:13, свідками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Ці свідки в суді не допитані, а отже, їх письмові пояснення не перевірені, хоча повинні були перевірені судом з огляду на незгоду ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, який складений щодо неї.

Разом з тим, з пояснень зазначених свідків, доданих до протоколу, слідує, що вони були запрошені працівниками поліції 16.11.2019 о 04:05 як свідки того, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння.

Привертає увагу також та обставина, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 опитані 16.11.2019 р. о 04: 05, тобто теж після складання протоколу про адміністративне правопорушення, хоча їх підпис міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено о 03:13.

На неодноразові виклики до апеляційного суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зявилися, а повістка, яка надіслана свідкові ОСОБА_6 повернена, оскільки адресат за вказаною у протоколі адресою не мешкає.

Тобто, з урахуванням часу складання протоколу (о 03:13 16.11.2019) та пояснень зазначених свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду 16.11.2019 о 04:05, з огляду на дані відеозапису (який містить лише фрагменти запису з камери працівника поліції) про те, що ОСОБА_1 в присутності свідків 16.11.2019 о 04:25 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, під час апеляційного розгляду встановлені суттєві протиріччя щодо часу, місця та обставин вчинення адміністративного правопорушення, які не усунені під час апеляційного розгляду.

Також, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта, про те, що працівниками поліції в протоколі викладена недостовірна інформація щодо часу, обставин та місця зупинки транспортного засобу, яким вона керувала.

Так, в апеляційному суді ОСОБА_1 зазначила, що поліцейські вперше зупинили її транспортний засіб 16.11.2019 р. приблизно о 02:10 год. на пр. Центральному, поблизу перехрестя з вул. М.Морській біля кафе «Едісон», а вже потім запропонували їй від`їхати на вул. Чкалова, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На підтвердження зазначених доводів, ОСОБА_1 надала до суду постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №534592 про те, що вона 16.11.2019 р. о 03:19 керувала транспортним засобом в м. Миколаєві по пр. Центральному, 82-А, біля кафе «Едісон», та здійснювала рух по тротуару.

Крім того, зазначені доводи апелянта підтверджуються також відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський пояснював ОСОБА_1 , що відносно неї була складена постанова за порушення п. 11.13 ПДР України за те, що вона керувала транспортним засобом в м. Миколаєві по пр. Центральному, 82-А, біля кафе «Едісон», здійснювала рух по тротуару.

Проте, в протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена за іншою адресою : в м. Миколаєві по вул. Чкалова, 46.

Між зазначеними адресами є певна відстань, приблизно два квартали, що під час апеляційного розгляду підтвердили працівники поліції.

За такого, виникають сумніви щодо обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи слідує, що працівники поліції, виявивши у останньої ознаки алкогольного сп`яніння, дозволили їй сісти за кермо та проїхати від пр. Центрального, де її вперше зупинили, до вул. Чкалова, де і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, судом не перевірені дані, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , який, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду встановлені суттєві розбіжності щодо часу, місця та обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З метою усунення зазначених суперечностей, до апеляційного суду викликані та допитані поліцейські УПП в Миколаївській області ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2019 р. о 03:13, та ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2019 р. о 04:50.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що події складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він не пам`ятає. Свідок ОСОБА_4 взагалі не пам`ятав події.

Окрім того, працівники поліції не змогли пояснити, чому відеозапис вівся, починаючи з 04:25, хоча згідно матеріалів, протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП складено о 03:13.

Наведені апелянтом доводи щодо часу зупинки транспортного засобу, а саме про те, що поліцейські зупинили її транспортний засіб 16.11.2019 р. приблизно о 02:10, підтверджуються даними відеозапису о 04:25, згідно якому ОСОБА_1 заявила, що вона очікувала дій працівників поліції майже півтори години.

Отже, не спростовані доводи апелянта про те, що відразу з моменту зупинки транспортного засобу вона погодилася пройти огляд, але працівники поліції не надали алкотестер, і тривалий час вона очікувала на проведення огляду.

Окрім того, відсутні докази на підтвердження роз`яснення процесуальних прав ОСОБА_1 .

Також суд вважає, що працівники не дотрималися вимог Інструкції

«Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке передбачено Інструкцією.

Окрім того, з огляду на пояснення ОСОБА_1 , які не спростовані під час апеляційного розгляду, про зупинку транспортного засобу під її керуванням о 02:10, та зважаючи на дані відеозапису, який розпочато о 04:25 (після складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП), коли працівники запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, є достатні підстави вважати, що працівники поліції не дотрималися п. 9 розділу II зазначеної Інструкції, якою передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

За такого, під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про незаконність оскаржуваної постанови. Під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не допитав свідків та поліцейських, які складали протокол на підтвердження викладених у протоколі обставин, не звернув уваги на допущені працівниками поліції порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Крім того, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_1 , суд порушив право на захист особи, у відношенні якої складено протокол.

Таким чином, у ході дослідження доказів під час апеляційного розгляду, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова