П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи за протоколом сер ії ГР №352044 від 24.12.2019, які надійшли від Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ГР №352044 від 24.12.2019 вбачається, що 14.12.2019 близько 14 год. 20 хв., гр. ОСОБА_1 чинив сімейну сварку, лаявся нецензурною лайкою та погрожував своїй доньці гр. ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 , фізичною розправою. Дії ОСОБА_1 працівником поліції, який складав протокол, кваліфіковано за ст. 173-2 КУпАП.

У судові засідання, призначені неодноразово, гр. ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, обставини, які б свідчили про поважність причин його неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було поставлено у вину вчинення насильства в сім`ї.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сімї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоровю цього члена сімї.

При розгляді зазначеної справи встановлено, що при формулюванні сутності вчиненого адміністративного правопорушення працівники поліції виклали його у недіючій редакції ст. 173-2 КУпАП. Так, у відповідності до Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» диспозиція ст. 173-2 КУпАП викладена у наступній редакції: «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення». Ця редакція істотно відрізняється від попередньої редакції цієї статті, яка передбачала відповідальність за насильство у сімї, що і знайшло своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення. За своєю правовою сутністю поняття «домашнє насильство» відрізняється від поняття «насильство у сім`ї». Між тим, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не ставилось у вину вчинення саме «домашнього насильства», а вчинення «насильства в сім`ї», а тому в межах розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 неможливо притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею за вчинення саме «домашнього насильства».

Окрім того, в матеріалах справи містяться суперечності щодо визначення частини статті, яка інкримінується особі. Зокрема, на титульному аркуші матеріалів справи та долученому рапорті зазначено, що протокол складено за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в той час як в самому протоколі про адміністративне правопорушення особою, яка складала протокол, частина статті не зазначена взагалі.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП -закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош