Справа № 137/500/20
Провадження № 33/801/591/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участю секретаря судового засідання Богацької О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 07 липня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2020 року о 19:15 год., по вул. Кармелюка в смт Літин Вінницькій області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Огляд водія на стан сп`яніння проводився 23 квітня 2020 року у КНП «Літинська центральна районна лікарня».

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 липня 2020 року про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, оскільки огляд проведено всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Також, ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі вказав на неприпустимість доказу про стан алкогольного сп`яніння зробленого, газоаналізатором Drager Alkotest 6820 № ARJL-0256, оскільки відповідно до чинного законодавства України про експлуатацію ЗВТ газоаналізаторів Drager Alkotest 6820, дані ЗВТ повинні проходити «сервісне технічне обслуговування» та «градуювання» не менше ніж один раз на 12 місяців. В той час, як Drager Alkotest 6820 № ARJL-0256 проходив «калібрування» лише 21 грудня 2016 року.

Крім цього, зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме не було допитано свідків, що свідчить про неповноту з`ясування обставин справи.

Також, скаржник стверджує, що він не керував транспортним засобом і будь яких доказів, які б підтверджували факт керування транспортним засобом, матеріалами справи не містять.

За таких обставин, у разі складання протоколу з порушенням встановленого законом порядку, він не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, а також покази свідка, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до таких висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 203783, 23 квітня 2020 року о 19:15 год., по вул. Кармелюка в смт Літин Вінницькій області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Огляд водія на стан сп`яніння проводився 23 квітня 2020 року об 19:35 год. в КНП «Літинська ЦРЛ», висновок від 23 квітня 2020 року № 16, Тест № 747, перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 203783, 23 квітня 2020 року ОСОБА_1 підписав вказаний протокол, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Згідно п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із висновком КНП «Літинська ЦРЛ» № 16 від 23 квітня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 був направлений поліцейським СРПП Літинського ВП на медичний огляд. Тест № 747, результат - перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,81 проміле.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Записом відеофіксації з нагрудної камери працівника поліції, оцінку якому надано судом першої інстанції, зафіксовано пояснення ОСОБА_1 , де він особисто зазначає, що керував транспортним засобом та не заперечував факту вживання алкогольних напоїв.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги про невідповідність часу зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення та початку відеофіксації на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і відповідно правового значення для вирішення справи не мають.

Надана адвокатом скаржника постанова Літинського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій область, поліцейського СРПП №1 Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Василинича О.Р. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, не спростовує наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покази свідка ОСОБА_2 про те, що він будучи власником Nissan «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 керував цим транспортним засобом 23 квітня 2020 року о 19:15 год., по вул. Кармелюка в смт Літин Вінницькій області, а ОСОБА_1 був пасажиром, не приймаються до уваги з огляду на наступне.

На відеозаписі з камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 підтверджує факт керування ним транспортним засобом марки Nissan «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , 23 квітня 2020 року о 19:15 год. по вул. Кармелюка в смт Літин Вінницькій області.

Крім цього, постановою Літинського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Вінницькій області, поліцейського СРПП №1 Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Василинича О.Р. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що 23 квітня 2020 року о 19:15 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постанова Літинського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2020 року набрала законної сили, а тому факти встановлені цим судовим рішенням доведенню не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги про недопустимість доказу зробленого на газоаналізатор «Drager Alcotest 6820», то апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно із Інструкцією з експлуатації спеціального технічного засобу «Drаgеr Аlсоtеst 6820» передбачено градуювання та сервісне обслуговування приладу не менше одного разу на 12 місяців.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 12 грудня 2019 року за № 240/770, газоаналізатор Alcotest 6820 ARJL-0256, виробник Drager Safety AG&Co/ KGaA, Німеччина, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам МПУ 066/05-2013, свідоцтво чинне до 12 грудня 2020 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення термінів калібрування технічного засобу «Drager Alcotest 6820», є безпідставними, до того ж ОСОБА_1 розписався в протоколі про адміністративне правопорушення та був ознайомлений з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 слід вважати таким, що погодився з такими результатами.

Більше того, на відеозапису нагрудної камери поліцейського видно, що ОСОБА_1 визнає факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги про неправильну дату калібрування зазначену на чекові технічного засобу «Drager Alcotest 6820» правового значення не мають та на висновок суду не впливають.

Посилання адвоката Герасимчука С.П. на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а, також є безпідставними, оскільки вказана постанова суду касаційної інстанції постановлена за інших фактичних обставин і не може бути застосована у цій справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу ОСОБА_1 прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Отже, адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.В. Оніщук