ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2042/20 Головуючий в 1 інст. Круглікова А.В.
Провадження №33/807/562/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Стадніченка С.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, який працює будівельником, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 08 квітня 2020 року о 15 годині 46 хвилин в м.Запоріжжі, на перехресті вул. О.Говорухи вул. Парамонова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 217030», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт зазначає, що протокол серії ДПР 18 № 365793 від 08 квітня 2020 року був складений з порушенням норм діючого законодавства (без свідків, без дотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст. 266 КУпАП). Доказом зазначеного є сам протокол, копія якого була надана апелянту після його складання співробітниками поліції. Даний протокол не містить посилань на свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, поліцейським порушено вимоги п.7 Розділу 1 Інструкції №1452/735, згідно з якими, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. Однак, протокол серії ДПР 18 № 365793 від 08 квітня 2020 року відомостей про те, що такий огляд пропонувалось пройти апелянту на місці зупинки транспортного засобу, а також зазначення двох свідків, які підтверджують відмову апелянта від його проходження чи його висловлення про незгоду з його результатами, не містять.

Акт проходження водієм огляду на стан сп`яніння не складався, що підтверджується матеріалами справи.

Зазначене свідчить про те, що постанова серії ЕАК № 2359272 за ст.122 КпАП України - це привід поліцейських зупинити автомобіль, яким він керував, та скласти протокол за ст.130 КпАП України. Інспектори УПП в Запорізькій області 2 батальйону 2 роти переслідували його автомобіль та з невідомих підстав мають упереджене ставлення до нього.

Також ОСОБА_1 зазначає, що матеріали справи містять «направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яке нібито складено о 16 годині 20 хвилин. При складанні протоколу серії ДПР 18 №365793 від 08 квітня 2020 року даного «направлення» не було, воно було складено вже після складання протоколу. Зазначений протокол не містить посилань про вказане направлення, та доказів його відмови від проходження медогляду, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

У зв`язку з допущеними порушеннями при оформлені адміністративного матеріалу 22 червня 2020 року на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Запорізькій області направлена скарга на протиправні та незаконні дії співробітників патрульної поліції щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей про наявність на місці події свідків, які фактично були відсутні, а також надання доказів до суду, які мають ознаки підробки.

Крім того, 06 липня 2020 року його захисником до Комунарського районного суду м.Запоріжжя подано клопотання про закриття провадження у справі № 333/2042/20, із зазначенням таких підстав.

Обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП, є скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Зважаючи на викладене, акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом № 2617-VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. Відтак, Закон № 2617- VIII в цій частині зворотної дії не має. Проте, оскільки з 03 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом № 720-ІХ з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КУпАП, Закон № 720-ІХ в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період існування ст.286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, оскільки порівняно із цією нормою, яка була скасована з 01 липня 2020 року, не пом`якшує відповідальності водіїв, не скасовує таку відповідальність та не покращує їх становище. Відтак по відношенню до дій водія неможливо застосувати ст.130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року, оскільки вона скасована Законом № 2617- VIII, який зворотної дії не має, а також і ст.130 КУпАП в редакції Закону № 720-ІХ, який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року. Внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01 липня 2020 року та відновлення 03 липня 2020 року.

Таким чином, провадження по адміністративній справі № 336/333/2042/20 відносно нього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, мало б бути закрите на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП. Проте, зазначене вище судом першої інстанції не взято до уваги та на незаконних підставах відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Також апелянт зазначає, що 08 липня 2020 року на адресу суду першої інстанції були направлені клопотання про перенесення судового засідання від нього та його захисника - адвоката Стадніченка С.В., у зв`язку із зайнятістю захисника у судових засіданнях у справах № 336/3420/20, № 336/3415/20, №336/3418/20, № 336/3417/20 по розгляду скарг на бездіяльність слідчого, які призначені у Шевченківському районному суді м.Запоріжжя із наданням доказів такої участі.

Проте, судом першої інстанції на власний розсуд докази участі захисника - адвоката Стадніченка С.В. було визнано недопустимим та неналежними. Крім того, судом першої інстанції було зазначено, що 06 липня 2020 року судом було узгоджено з захисником Стадніченком С.В. дату та час наступного судового засідання у справі № 333/2042/20, що не відповідає дійсності.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стадніченка С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 365793 від 08 квітня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «ВАЗ 217030», державний реєстраційний НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 квітня 2020 року в КУ «ОКНД» ЗОР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від 08 квітня 2020 року, згідно з якими ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Чернова С.С., в якому зафіксовано, що 08 квітня 2020 року під час патрулювання приблизно о 15:45 годині по вул. Олександра Гаврухи, буд.23 було зупинений автомобіль «ВАЗ 217030», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення вимог ПДР п.п.9.4 та складено адміністративну постанову за ч.2 ст.122 КУпАП. В ході бесіди у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога на що останній відмовився в присутності двох свідків. Після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №365793 за ч.1 ст.130 КУпАП. Посвідчення водія вилучено. Від керування відсторонено шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, в т.ч. ці висновки підтверджуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився у присутності двох свідків.

Доводи апелянта про те, що протокол серії ДПР 18 № 365793 від 08 квітня 2020 року був складений з порушенням норм діючого законодавства, є безпідставними.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Сам протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.

Твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейським порушено вимоги п.7 Розділу 1 Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, в т.ч. показаннями свідків та відеозаписом, який був відтворений при апеляційному розгляді, з якого вбачається, що поліцейськими неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, та роз`яснено, що за відмову від проходження медичного огляду він буде нести відповідальність, проте останній відмовився від проходження такого огляду у присутності свідків.

Думка ОСОБА_1 про те, що йому мали запропонувати пройти огляд на місці, є помилковою, оскільки згідно з п.12 Розділу 2 вищевказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відсутність в матеріалах справи акту огляду не спростовує висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Те, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й поясненнями свідків і відеозаписом.

Ознаки сп`яніння відображені також в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке долучено до протоколу.

Відсутність в самому протоколі посилання на вказане направлення, жодним чином не вказує на безпідставність складання протоколу.

Крім того, перелік документів, доданих до протоколу, міститься у відповідному описі матеріалів справи, що не суперечить вимогам ст.256 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що направлення складено після складання протоколу нічим не підтверджуються.

Те, що суд розглянув справу 08 липня 2020 року у відсутність захисника, незважаючи на те, що останній та сам ОСОБА_1 подавали клопотання про відкладення розгляду справи в т.ч. і через зайнятість захисника у іншому процесі, не свідчить про незаконність винесеної постанови.

В оскаржуваній постанові суд виклав мотиви відхилення клопотань, вказавши, окрім іншого на те, що дата судового засідання була заздалегідь узгоджена із захисником.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, в т.ч. мав можливість залучити іншого захисника.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 також мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, проте, висновки суду стороною захисту не спростовані.

Той факт, що в судовому засіданні не були заслухані свідки, не завадило суду повно і всебічно дослідити обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Більш того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. із відеозаписом.

Доводи апелянта про те, що на місці свідків не було, спростовуються вказаним відеозаписом.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

В тому числі є безпідставними і доводи апелянта про необхідність закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з цим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку правопорушення вчинене 08 квітня 2020 року, тобто до прийняття і набрання чинності Законом № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).

З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 333/2042/20