Дата документу Справа № 937/3201/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/633/20 Головуючий в 1-й інстанції Сидоренко Ю.В.
Єдиний унікальний № 937/3201/20 Доповідач в 2-й інстанції Гріпас Ю.О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника Каталіна В.В. на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, утриманців немає, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаю чого за адресою : АДРЕСА_2 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк в 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 30 квітня 2020 року о 17: 00 годині, на 341 км а/д Харків-Сімферополь, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2109» державний номерний знак НОМЕР_3 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у Василівській БЛІЛ ВРР ЗО. За результатами медичного огляду був складений висновок №93 від 30.04.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, так як у сечі виявлено вид наркотичного засобу як марихуана.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник посилаючись на порушення суддею вимог матеріального і процесуального права просить постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України скасувати і закрити провадження, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтування своїх доводів зазначає, що проведені лабораторні дослідженні мають суттєві недоліки, адже тест, який проводив медичний працівник повністю не відобразив смужку на наркотичну речовину. Апелянт посилається на те, що експрес смужки не є професійним приладом вимірюваної техніки, а тому висновок, який був складений щодо результатів медичного огляду, складений в порушення вимог законодавства.

Окрім того, апелює на те, що суддя виніс постанову за відсутності ОСОБА_1 та його захисника при наявності клопотання захисника про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Апелянт зазначає, що копію постанови отримав 07.08.2020 року поштою, а тому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 15.07.2020 року, просить скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та захисника Каталіна В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (п.2 рішення Конституційного Суду України 25.12.1997 року по справі №9-зп).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутись до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність розгляду справи, оскільки вказаних вимог закону не дотримався, так як обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи.

Виходячи з матеріалів справи встановлено, що 30.04.2020 року ОСОБА_1 перебуваючи у Василівському БЛІЛ ВРР ЗОР добровільно погодився на медичний огляд на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

У кабінеті нарколога ОСОБА_1 пройшов тест, який показав одну чітку смужку, а другу не ярко відображену смогу на наркотичну речовину «марихуану».

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за №1413/27858 зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння, а саме звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №93 від 30 квітня 2020 року зазначено, що у ОСОБА_1 відсутня деталізована клінічна симптоматика перебування в стані наркотичного сп`яніння, а саме відсутність ознак, які визначені п. 9, п. 10, п. 11, п. 12, п. 13, п. 14, п. 15, п. 16, п. 17, вказаного акту.

Окрім того, під час судового розгляду лікар ОСОБА_2 пояснив суду, що після зовнішнього обстеження ОСОБА_1 клінічної симптоматики виявлено не було.

Відповідно до інструкції виробника мультитестів, яка є загальнодоступною інформацією в мережі «Інтернет», визначено, що при розгляді результатів тестування сечі на вміст будь-яких наркотичних речовин, у разі отримання попередніх позитивних результатів, необхідно керуватися загальною клінічною картиною медичного огляду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що існують обґрунтовані сумніви в тому, що ОСОБА_3 перебував в стані наркотичного сп`яніння, оскільки клінічні ознаки такого сп`яніння були відсутні в останнього; тест, який проходив ОСОБА_3 чітко не показав результату; відсутні в матеріалах справи будь-які лабораторні дослідження наявності вмісту наркотичної речовину, концентрації та можливості впливу на реакцію і увагу людини.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи, положень ст.8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з огляду на зміст оскаржуваної постанови, суддею проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування та дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи. Не була надана належна оцінка медичним документам та показам лікаря ОСОБА_2 про відсутність клінічної симптоматики перебування ОСОБА_3 в стані наркотичного сп`яніння.

У апеляційного суду не має підстав ставити під сумнів належність повідомлення учасників справи на 15 липня 2020року, оскільки ОСОБА_3 та його захисник Каталін В.В. отримали повістку 07.07.2020 року, надали розписку про отримання.

Частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто, або через захисника в повній мірі реалізувати свої права передбачені ст.286 КУпАП. Останній не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення. В заявах про перенесення розгляду справи, які подавав захисник до місцевого суду, відсутня аргументація необхідності особистої присутності при розгляді справи та не надані докази зайнятості в іншому кримінальному процесі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами захисника щодо порушення процесуальних прав ОСОБА_1 при розгляді справи судом першої інстанції.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню.

Таким чином, сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які безперечно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП поза розумним сумнівом, за таких обставин вважаю, що доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності не спростовані належними доказами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вважає необхідним постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно останнього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити строк на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою захисника Каталіна В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Каталіна В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , 13.11.1996 року до адміністративної відповідальності закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду Ю.О. Гріпас