Справа № 595/1237/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Созанська Л.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Бучацького відділення поліції Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , фізичну особу-підприємця,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546069 від 18 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року о 12 год. 48 хв. ОСОБА_1 у кафе «Левекс», що в м. Бучач по вул. Залізнична, 5а, допустив ряд суттєвих недоліків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 7, 9 Постанови № 32 від 02 червня 2020 року, а також вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями.

Такі дії ОСОБА_1 при складанні протоколу кваліфіковано за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП мають відображатися чіткі вказівки про порушення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, певних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та рішенням виконавчого комітету відповідних міських рад, прийнятим на виконання вищевказаних нормативно-правових актів. У протоколі про адміністративне правопорушення від 18 серпня 2020 року не зазначено, який державний орган прийняв Постанову №32 від 02 червня 2020 року. Також у протоколі не зазначено, який конкретно пункт Постанови КМУ №641 порушив ОСОБА_1 . Посилання посадової особи, якою складено протокол, на порушення Постанови №32 від 02 червня 2020 року без зазначення нормотворчого органу та на Постанову КМУ №641 від року без зазначення пунктів, які порушено, не розкриває суті даного адміністративного правопорушення. Окрім цього, адвокат зазначив, що із змісту протоколу йому є незрозумілим, які саме порушення правил карантину вчинено ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпроАП, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясуванняобставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Згідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Статтею 1 вказаного Закону визначено: карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихЗаконом України"Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти і якими конкретно діями особи було порушено. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який було порушено, свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546069 від 18 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року о 12 год. 48 хв. ОСОБА_1 у кафе «Левекс», що в АДРЕСА_2 , допустив ряд суттєвих недоліків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 7, 9 Постанови № 32 від 02 червня 2020 року, а також вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями.

В складеному відносно ОСОБА_1 протоколі вказано, що він порушив: п. п. 1, 2, 3, 7, 9 Постанови № 32 від 02 червня 2020 року, а також вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року із змінами та доповненнями.

Крім цього, із змісту вказаного вище протоколу є незрозумілим, які саме порушення правил карантину допустив ОСОБА_1 .

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд не вважає належним доказом у зв`язку з тим, що в матеріалах справи не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Також не зазначено, коли саме (дата та час) було проведено відеозапис, у зв`язку з чим неможливо здійснити прив`язку даного відеозапису до подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546069 від 18 серпня 2020 року.

Рапорт працівника поліції, що долучений до матеріалів справи, не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він є внутрішнім службовим документом та не містить доказової бази про вчинене правопорушення.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , які є при матеріалах справи, останній разом із працівниками поліції здійснював інспектування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак з пояснень свідка не встановлено, які саме порушення допустив ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи вказане, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення щодо нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 245, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л. І. Созанська