ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2020 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 14 травня 2020 року о 02 год. 54 хв. в м. Чернівці по вул. Комарова, 16, керував транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР та вимоги ст. 130 ч.1 КУпАП, в редакції чинній на час скоєння правопорушення.

На вказану постанову суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд дійшов до висновку про його винуватість не давши належної оцінки дослідженим доказам та з порушенням норм КУпАП.

Зазначає, що 14 травня 2020 року біля 3 години він не керував транспортним засобом, як про це зазначено в постанові суду. Транспортний засіб був припаркований і він не збирався нікуди їхати. Також про це свідчить відеозапис з бодікамери поліцейського, якою зафіксовано його автомобіль на стоянці та він підходить до нього.

ЄУНСП 723/2152/20 Головуючий у І інстанції: Яківчик І.В.

Провадження №33/822/406/20 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

Після освітлення йому в ділянку очей, поліцейський заявив, що в нього звужені зіниці, на що він пояснив, що страждає хворобою очей з дитинства та переніс операцію у 2013 році. Однак поліцейський дійшов до висновку, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння і запропонував пройти медичний огляд.

Вважає, що поліцейський не переконався належним чином про наявність чи відсутність у нього ознак стану наркотичного чи алкогольного сп`яніння, але керувався виключно припущенням, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Тому поліцейський не мав права вимагати у нього проходження огляду.

Крім того, вказує на те, що на день розгляду судом адміністративної справи, 24 липня 2020 року, ч.1 статті 130 КУпАП, за якою його визнано винним, ця стаття втратила чинність, а отже суд не вправі був застосувати до нього недіючу норму.

Вказує, що в суді першої інстанції при винесенні постанови присутнім він не був, а копію постанови отримав поштою лише 13 серпня 2020 року, про що свідчить довідка-роздруківка відділення поштового зв`язку від 18 серпня 2020 року, у зв`язку з чим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Просить постанову районного суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження щодо нього закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вислухавши його пояснення та його адвоката Казюка О.О. з проханням скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, т.я. на момент розгляду судом адміністративної справи, 24 липня 2020 року, ч.1 статті 130 КУпАП, за якою його визнано винним, ця стаття втратила чинність, а отже суд не вправі був застосувати до нього недіючу норму, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, даних про належне сповіщення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи щодо нього немає. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 отримав лише 13 серпня 2020 року, а тому десяти денний строк на подання апеляційної скарги для нього обчислюється саме з цієї дати. За таких обставин вважаю, що слід поновити строк на її оскарження та прийняти вказану апеляційну скаргу.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними , а доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП, яка діяла до 01.07.2020 року, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку, ОСОБА_1 був вірно визнаний винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що повністю підтверджується дослідженими доказами, яким районний суд дав вірну юридичну оцінку.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Так, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що останній 14 травня 2020 року о 02 год. 54 хв. в м. Чернівці по вул. Комарова, 16, керував транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Крім того, викладені в ньому обставини були засвідчені підписами двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Будь-яких заперечень чи зауважень до нього ОСОБА_1 не надав, і як зазначено в протоколі, пояснення надасть в суді, від підписів будь яких документів відмовився, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, матеріалами справи, дослідженими апеляційним судом, встановлено, що перш, ніж скласти відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, останньому 14.05.2020 року о 02 год. 47 хв. було надано направлення на огляд в ЧОНД з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи будь якого іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак він відмовився пройти таке обстеження (а.с.4).

Факт такої відмови, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння, підтверджується не лише протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №290117 від 14 травня 2020 року (а.с.1), який було складено о 03 год. 35 хв. в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджено їх підписами, а також відібраними до протоколу поясненнями зазначених свідків (а.с.5,6), в яких останні вказали, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в ЧОНД.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав не довіряти наявним в матеріалах справи доказам немає, як і поясненням свідків, оскільки останні є випадковими та не зацікавленими в результаті розгляду справи і висловлюють своє суб`єктивне бачення процесу і стверджують факт самої відмови.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , розуміючи протиправність свого діяння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (протягом 2-х годин з моменту виявлення такої підозри) з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Що стосується доводів апелянта в частині того, що він має проблеми із зором і в 2013 році переніс операцію на очі, то такі твердження не можуть бути взяті судом до уваги. На момент вчинення адміністративного правопорушення, як і під час розгляду справи в апеляційному суді, доказів про те, що ОСОБА_1 страждає на вади зору або проходить відповідне лікування очей немає. Окрім того, слід зазначити, що заборони на керування транспортним засобом він також не надав, а тому керувати машиною може.

Також в своїй скарзі ОСОБА_1 , зазначає, що він не керував транспортним засобом і працівниками поліції не було здійснено зупинку його автомобіля. Такі доводи апелянта не заслуговують на увагу, так як, його транспортний засіб був припаркований в неналежному місці і без включення аварійних сигналів, нащо працівники поліції звернули увагу і винесли постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а вказаний штраф, зі слід правопорушника, ним сплачений.

Під час складання даної постанови у працівників поліції й виникла підозра про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 й було запропоновано проїхати до ЧОНД на огляд, що підтверджено направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.05.2020 року (а.с.4).

Крім того, в судовому засіланні апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не заперечував і того факту, що машина належить його матері, але він нею керує. Враховуючи, що власника машини 14 травня 2020 року о 02 год. 54 хв. в м. Чернівці по вул. Комарова, 16 не було, слід зробити висновок, що саме правопорушник і був за кермом транспортного засобу.

Щодо посилань апелянта на Закон України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким передбачено введення ст. 286-1 КК України та зміну редакції ст. 130 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Так, Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року, яким КК України доповнено ст. 286-1 КК України, а в ст. 130 КпАП України внесено зміні і він набрав законної сили 01 липня 2020 року.

Оскільки відповідальність ніхто не скасовував, а навпаки її посилили, то за проступок, вчинений до 1 липня, особа має бути притягнута з призначенням покарання за ст. 130 КУпАП. Так як, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 14 травня 2020 року, то судом правильно притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у відповідності до вимог Закону, чинного на час скоєння ним правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Будь - яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що доводи апелянта не ґрунтуються на законі, а тому не вбачаю підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 , як про те апелює останній.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська