3/134/96/2020 Справа №: 134/140/20
П О С Т А Н О В А

06 лютого 2020 року Суддя Зарічанський В. Г.

Крижопільського районного суду Вінницької області

розглянувши матеріали, які надійшли від Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, ІПН- не відомий.

Раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

За ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516285 від 25.01.2020 вбачається, що 25.01.2020 о 00 год. 15 хв. в с. Городківка по вул. Лесі Українки Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 210994 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та пояснив, що того дня знаходився у свого швагера в гостях де дійсно вживав спиртні напої. Вийшов на вулицю покурити та ходив біля свого автомобіля. В цей час під`їхали працівники поліції, запитали чий автомобіль, нащо він відповів що його і між ними зав`язалась словесна суперечка. Запропонували пройти огляд на стан спяніння, погодився, при цьому він вказував, що не керував транспортним засобом. Просив справу закрити. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав покази, що дійсно 25.01.2020 в нього в гостях перебував його швагер ОСОБА_3 . Вживали спиртні напої. ОСОБА_4 вийшов покурити на вулицю та знаходився біля автомобіля. Під`їхали працівники поліції та склали протокол, при цьому не брали до уваги ніяких пояснень. Поліцейський СРПП № 1 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницької області Данило М.П. в судовому засіданні пояснив, що їхали з виклику. Зупинили водія ОСОБА_1 , запропонували пройти огляд на стан спяніння, водій погодився. Результат 1,28 проміле. Склав протокол про адміністртивне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Заслухавши пояснення правопорушника, свідка, поліцейського СРПП № 1 Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, проводиться у відповідності до розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за № 1408/27853 затвердженої МЮ України від 10 листопада 2015 р. та вимог норм КУпАП. Відповідно до п. 2.9. Водієві забороняється:а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Отже об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП передбачає навмисну форму провини.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що доказами вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст.130 ч. 1 КУпАП України, є протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516285 від 25.01.2020, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспорним засобом в стані алкогольного спяніння.

Також в протоколі зазаначено, що огляд на стан спяніння проводився в присутності двох свідків, які в даному протоколі, не зазначені взагалі.

При розгляді даної справи судом було встановлено порушення зі сторони інспектора поліції наказу Міністерства внутрішніх справ №1452/735 від 09.11.2015 р. «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У відповідності до ст. 266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, підлягають оглядові на стан алкогольного спяніння. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного спяніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. При таких обставинах, як у протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи про адміністративне правопорушення загалом, відсутні жодні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції. Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року). ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості. Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд приходить до висновку, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини. Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано. При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Як наслідок на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим особа не підлягає адміністративній відповідальності за ст. 130 КУпАП. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення піддягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.247 п.1, 283-285 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду в 10-ти денний строк з дня винесення постанови.

Суддя: