Справа № 273/1686/20
Провадження № 3/273/1409/20
ПОСТАНОВА

іменем України

10 вересня 2020 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області Бєлкіна Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку та зареєстровану в АДРЕСА_1 , працюючої продавцем магазину с. Мирославль, за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18№695518 від 04 серпня 2020 року громадянка ОСОБА_1 04.08.2020 року близько 16:00 год. в магазині в АДРЕСА_2 , працюючи продавцем здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 588 від 17.06.2020 року та вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно.

Всебічно з`ясувавши обставини справи на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18№695518 від 04.08.2020року, даних копії протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18№695518 від 04.08.2020року, даних рапорту поліцейського Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області Каленського о. від 04.08.2020 року, даних відеозапису, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Норма статті 44-3КУпАП є бланкетною, відповідальність за нею наступає у разі порушення суб`єктом правопорушення карантинних правил.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будучи продавцем магазину порушила вимоги Кабінету Міністрів України № 588 від 17.06.2020 року та вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року.

Постанова Кабінету Міністрів України №588 від 08 липня 2020 року (а не від 17.06.2020 року) «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392» втратила чинність на підставі Постанови КМ України №641 від 22 липня 2020 року. Також, саме Постановою КМ України №641 від 22 липня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, яка набрала чинності 01.08.2020 року, визначаються правила карантину залежно від зони до якої належить адміністративно територіальна одиниця, Зазначені в протоколі постанови не регулюють відносини щодо правил карантину з 01.08.2020 року.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ч.1 ст.256 КпАП України визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається у протоколі.

Крім того, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суддя бере до уваги той факт, що санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на особу у розмірі від однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є досить суворим покаранням навіть у розумінні кримінального закону, тому при розгляді таких категорій справ, суд вважає за необхідне керуватися також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням суттєвих порушень допущених поліцейськими при оформленні протоколу є недопустимим.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу та події правопорушення.

Зважаючи на те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення нормативно-правові акти під час і за місцем вчинення правопорушення втратили чинність, а саме порушення таких нормативно - правових актів законодавства ставиться в провину особі. З урахуванням презумпції невинуватості, за наявність вище перелічених порушень суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 247, 254, 256, 278, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд в десятиденний строк з дня її постановлення.

Суддя Д.С. Бєлкіна