ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/386/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 14 серпня 2020 року близько 13 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Г. Мазепи, керуючи автобусом марки «БАЗ А079.14», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів по міському маршруту №11 в кількості 34 чоловік, що більше, ніж передбачена в реєстраційному документі на транспортний засіб серії НОМЕР_2 кількість місць для сидіння, яка становить 20 місць, чим порушив вимоги п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 262474 відсутнє по батькові посадової особи органу поліції, яка склала цей протокол. Зазначає, що працівниками поліції було порушено вимоги ст. 255 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували перевезення ним 34 пасажирів і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КупАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, диспозицією ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено «зелений» рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Однак, до матеріалів справи не долучено відомостей про технічні характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , і реєстраційні документи на цей транспортний засіб, на підставі яких можна зробити висновок про дозволену для перевезення кількість пасажирів.

Також, зі змісту оскарженої постанови вбачається, що доводи ОСОБА_1 про те, що в керованому ним автобусі не було 34 пасажири суд першої інстанції спростував даними доданого до протоколу відеозапису, а саме вказав, що частина пасажирів з автобуса вийшла і в ньому ще залишались пасажири, які стояли, оскільки для них не було вільних місць для сидіння.

Разом з тим, з цього відеозапису слідує, що працівник поліції в салон автобуса не заходила і з нього неможливо встановити чи були вільні місця для сидіння пасажирів, а тому така оцінка доказів є припущеннями, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Більше того, як вбачається з доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису нагрудної камери працівника поліції №000108 з автобуса під керуванням ОСОБА_2 вийшли сім пасажирів, після чого працівник поліції точний підрахунок пасажирів автобуса не проводила, а зупинившись біля входу оголосила, що є дванадцять людей (час запису - 13год 10 хв 10с), після чого запитала про кінцеву зупинку автобуса, де як вбачається з інших відеозаписів проводилось складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доказів щодо кількості пасажирів, які перевозив водій ОСОБА_1 14 серпня 2020 року до матеріалів справи працівниками поліції не долучено.

Таким чином, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення та визнані судом першої інстанції доведеними обставини, а саме перевезення 34 пасажирів, що більшим від кількості місць для сидіння, не підтверджуються наявними у справі фактичними даними, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП не можна вважати доведеною.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а тому постанова Тернопільського міськрайонного суду про притягнення його відповідальності за вказаною статтею підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а провадження у цій справі - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року відносно нього скасувати і справу провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя