ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/191/20 Справа № 214/9220/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на своєму утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він близько 23.25 год. 26.11.2019 року, на вул. Бикова, 29, виражався нецензурною лайкою в бік поліцейських, хапав їх за формений одяг, перебував в п`яному вигляді та на неодноразові вимоги поліцейських припинити правопорушення не реагував, чим порушив громадський порядок та образив людську гідність. БК АЕ - 00171.

Зазначено, що о 23.20 год. 26.11.2019 року, в м. Кривому Розі по вул. Бикова, 29 А, гр. ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського ОСОБА_2 при виконанні ним службових обов`язків, а саме не припинив нецензурно лаятись, образливо чіплявся, шарпав за одяг, застосовував фізичну силу, що завдало фізичного болю і не слугувало тілесним ушкодженням (погрожував). Зафіксовано НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині призначення покарання змінити, обрати вид покарання не пов`язаний з арештом.

Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою.

На думку апелянта судом не було враховано особу, ступінь його вини, повне визнання ним провини у скоєних правопорушеннях, його майновий стан, наявність на його повному утриманні двох малолітніх дітей, оскільки його дружина не працевлаштована, та доглядає за дітьми та він є єдиним годувальником сім`ї, працює на посаді експедитора у приватного підприємця.

Вважає, що застосування щодо нього адміністративного стягнення, у вигляді штрафу, буде достатньою мірою покарання, та сприятиме вихованню, адже він дійсно розкаюється у скоєному.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який просив судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення змінити, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини адміністративної справи, правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. ст. 173, 185 КпАП України та доведеність його винуватості, ніким не оскаржуються, а тому судове рішення в цій частині апеляційний суд не переглядає.

Водночас, доводи апеляційної скарги про те, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту є несправедливим внаслідок суворості, є цілком слушними з огляду на наступне.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.173, 185 КпАП України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та вказав про недопущення в майбутньому аналогічної поведінки. Водночас вказав, що він не згідний з накладеним на нього таким видом адміністративного стягнення як арешт, остільки на його утриманні перебуває непрацездатна дружина та двоє малолітніх дітей, які не матимуть засобів та можливості існування на час його перебування під арештом, та в такому разі його буде звільнено з роботи. Просить накласти за скоєне штраф.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинені адміністративні правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КпАП України, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Накладаючи на ОСОБА_1 на підставі ст. 36 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КпАП України, у виді адміністративного арешту, суд не врахував ряд обставин, які істотно знижують ступінь відповідальності правопорушника.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, працює на посаді експедитора, має на утриманні двох малолітніх дітей, для яких є основним кормильцем.

Виходячи з принципу справедливості, який є одним із основних принципів правосуддя, вирішальним у визначенні як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню. Тому вважаю, що в даному випадку, застосування щодо ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту, є явно несправедливим із-за суворості.

За наведених вище обставин, оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 33 КпАП України враховує характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень, ступінь його вини, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи та встановлені судом, інші обставини справи, та вважає за необхідне пом`якшити призначене покарання, а саме застосувати до нього покарання у вигляді штрафу, а саме 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

На думку апеляційного суду таке стягнення буде необхідним і достатнім для виховання правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2020 року, відносно ОСОБА_1 , в частині застосування стягнення змінити.

Пом`якшити ОСОБА_1 призначене покарання та піддати його за ст. ст. 173, 185 КУпАП адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко