Номер провадження: 33/813/330/20
Номер справи місцевого суду: 507/1548/19
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 20 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десяти тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Стягнутий судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскаржуваної постанови суду, 21 жовтня 2019 року о 07 годині 55 хвилин в м. Балта по вул. Любомирській водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel-Astra, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчить нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Крім того, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Opel-Astra, д/н НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху з правого боку, не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв зіткнення з автомобілем Audi-A6, д/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою в частині визнання винуватості за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржувану постанову суду в цій частині та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають фактичним обставинами справи. В протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано від якого саме огляду і від проходження його в який спосіб ОСОБА_1 відмовився.

На думку апелянта поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, наслідком чого є недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_1 зазначив, що судом було порушено його право на захист, оскільки суд належним чином не сповістив його захисника про дату, час та місце судового засідання.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 09 годину 30 хвилин 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами телефонного зв`язку. З заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 , який без поважних причин не з`явився в судове засідання Одеського апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст.277 КУпАП встановлено справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В провадження судді Ільницької О.М. Балтського районного суду Одеської області справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 11 грудня 2019 року, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.29).

Перше судове засідання у цій справі було призначено на 08 січня 2020 року. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості скористатися послугами адвоката, а також просив передати справу відносно нього до Любашівського районного суду, оскільки він зареєстрований та проживає в с. Сирівське Любашівського району.

Постановою Балтського районного суду від 08 січня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення справи до іншого суду було відмовлено, а розгляд справи було відкладено на 17 січня 2020 року (а.с.32-33).

В судове засідання призначене на 17 січня 2020 року ОСОБА_1 з`явився та надав клопотання свого захисника адвоката Опалька О.М. про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні 20 січня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Ільніцької О.М., посилаючись на відмову в задоволенні його клопотання про направлення адміністративних матеріалів за підсудністю до іншого суду.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 20 січня 2020 року в задоволенні вказаного клопотання про відвід судді Ільницької О.М. було відмовлено (а.с.42-43).

Після цього, ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки йому потрібна юридична допомога адвоката Опалька О.М., який в судове засідання не з`явився, так як вважав, що в цей день заява про відвід судді Ільніцької О.М. розглянута не буде.

Судом було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, а справа була розглянута по суті. При цьому під час проведення судового розгляду ОСОБА_1 самовільно залишив залу судового засідання та позбавив себе можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП в тому числі і надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 як свідоме зловживання своїми процесуальними правами, завідомо направлену на безпідставне затягування судового процесу з метою спливу трьох місячного строку накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на викладені обставини апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржував постанову суду в частині визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 в тому числі і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №074939 від 21 жовтня 2019 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 , 21 жовтня 2019 року о 07 годині 55 хвилин в м.Балта по вул.Любомирській керував автомобілем Opel-Astra, д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчить нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від дачі будь-яких пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Разом з тим, ОСОБА_1 не відмовився від підпису протоколу, при цьому будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_1 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 21 жовтня 2019 року вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, де в їх присутності громадянину ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на стан сп`яніння, на що останній відмовився, але був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчила нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Після відмови від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 пішов у невідомому напрямку.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними доказами.

При цьому, слід зазначити, що одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Проте, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного апеляційний суд визнає правильними висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33, ч.2 ст36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 20 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко