Справа № 408/8026/19-п
Провадження № 33/810/22/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 21 лютого 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень без конфіскації майна

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 19 листопада 2019 року, о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 здійснював послуги з перевезення товару (гирі КГО-ІV-500,20) на автомобілі MERCEDES-BENZ 817L, державний номерний знак НОМЕР_1 , без реєстрації в якості суб`єкта господарської діяльності з м. Лисичанськ до с. Комишне, Станично-Луганського району, Луганської області, чим порушив Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

В апеляційній скарзі, яка подана 07 лютого 2020 року, ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки копію постанови, що він оскаржує, не отримував. Про наявність повного тексту рішення суду, йому стало відомо 05 лютого 2020 року, після того як він звернувся до фахівців в галузі права, які з сайту «Судова влада» дізнались, що суд виклав рішення суду на веб. ресурсі лише 30 січня 2020 року із оприлюдненням його на сайті 03 лютого 2020 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на поняття терміну «підприємство», «господарська діяльність». З огляду на ці поняття вважає. що в його діях були відсутні ознаки господарської діяльності. Посилається на пояснення, що ним давались при складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими він перевозив вантаж не в комерційному порядку, за відсутності за це плати та власної ініціативи. Вказує про упередженість посадових осіб, які складали вказаний протокол, без з`ясування всіх обставин справи. Також вказані особи висловлювали щодо нього погрози фізичного та морального впливу. Таким чином, на його переконання, при винесенні рішення суддею його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, за відсутності належних та допустимих доказів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні її змісту, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Проте клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Стаття 3 Господарського кодексу України визначає, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

У відповідності до ст. 42 цього Кодексу підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суддя при розгляді даної справи встановив, що ОСОБА_1 здійснював послуги з перевезення товару (гирі КГО-ІV-500,20) на автомобілі MERCEDES-BENZ 817L, державний номерний знак НОМЕР_1 , без реєстрації в якості суб`єкта господарської діяльності з м. Лисичанськ до с. Комишне, Станично-Луганського району, Луганської області.

На підтвердження цих обставин послався на такі докази: протокол про адміністративне правопорушення № 274 від 19 листопада 2019 року, підписаний ОСОБА_1 без зауважень; додаток до цього протоколу, згідно з яким було виявлено: гирі КГО-IV-500 у кількості 11 штук та одну гирю КГО-IV-20, спеціалізований вантажний фургон MERCEDES-BENZ» 817L, державний номерний знак НОМЕР_1 ; товарно-транспортну накладну № 36 від 19 листопада 2019 року, відповідно до якої водій ОСОБА_1 на автомобілі MERCEDES, державний номерний знак НОМЕР_1 як автомобільний перевізник ДП «Луганськстандартметрологія», здійснював перевезення гирь у загальній кількості 12 штук з пункту навантаження: вул. Соборна, 21, м. Лисичанськ, Луганська область до пункт розвантаження: ФОП ОСОБА_2 - с. Комишне, Луганська область.

Окрім того, з власноручних письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він на прохання особи, яку він назвав кумом, за грошову винагороду 2000 гривень, що були витрачені на заправлення транспортного засобу, здійснив перевезення вантажу.

В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про здійснення на ОСОБА_1 психологічного чи іншого тиску працівниками Управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області.

За таких обставин, ОСОБА_1 порушив п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України, через що в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, що вірно було визначено суддею при розгляді цієї справи.

З огляду на наведене, при розгляді апеляційної скарги не встановлено неправильного застосування норм матеріального права, або порушення норм процесуального права, які тягнуть за собою скасування постанови судді.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Біловодського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Біловодського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук