Номер провадження: 33/813/1111/20
Головуючий у першій інстанції Попревич В.М.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Альбрехт І.С.

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Шелкова С.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянин України, працює адміністратор пляжного комплексу «Red Line», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 757079 від 18.07.2020 року встановлено, що 18 липня 2020 року, приблизно о 02 годині, ОСОБА_1 , будучи адміністратором пляжного комплексу «Red Line», який розташований за адресою: м. Одеса, пляж «Аркадія» 13, відповідальною особою, не забезпечив дотримання відвідувачами фізичної дистанції, чим порушив обмежувальні заходи відповідно до Постанови КМУ від 20.05.2020 №392, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, та в якій він просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року, закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що він не отримував повістку про виклик до суду, про прийняття постанови стало відомо 18.08.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Судом копія постанови йому направлена не була.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що складений протокол про адміністративне правопорушення містить лише посилання на порушення п.п. 5 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року, але не містить суті адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складений працівником поліції з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, а саме за відсутності свідків, які підтверджували факт адміністративного правопорушення та засобів фото і кінозйомки.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Шелкова С.Г., який підтримав доводи клопотання та апеляційної скарги і просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити, апеляційний суд вважає за необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З наданих апеляційному суду матеріалів та копії оскаржуваної постанови вбачається, що судовий розгляд в суді першої інстанції був проведений за відсутності ОСОБА_1 , а копія оскаржуваної постанови останньому не вручалася та за місцем проживання останнього не надсилалася.

Зазначені обставини з урахуванням заявлених даних про обізнаність останнього з прийнятим судовим рішенням 18.08.2020 року та подання ним апеляційної скарги 27.08.2020 року, свідчать про існування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду як пропущеного з поважних причин, незалежних від волі скаржника.

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Твердження апелянта про необхідність скасування постанови районного суду з огляду на не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення не можуть бути прийняті до уваги, оскільки при зазначення у протоколі п.п.5 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року, посадовою особою зазначені конкретні порушення зазначеної постанови, які вказують на незабезпечення останнім дотриманням відвідувачами розважального закладу, де працює ОСОБА_1 фізичної дистанції під час карантинних обмежень.

Постанова Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року станом на день складання протоколу відносно ОСОБА_1 діяла в редакції зі змінами, несеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500, зокрема п. п. 5 п. 3 містить заборону на проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), де проводиться захід. Організатор заходу відповідальний за дотримання фізичної дистанції між учасниками не менше ніж 1,5 метра.

Разом з тим, перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього матеріали не містять усіх необхідних відомостей, які би підтверджували вчинення ним дій, які вказані у протоколі.

Суд першої інстанції визнав доказом винуватості ОСОБА_1 його письмові пояснення від 18.07.2020 року. Однак, зі змісту цих пояснень (а.с.3) слідує, що останній був ознайомлений з обмеженнями згідно постанови КМУ та в подальшому зобов`язується не порушувати діюче законодавство України. Інших пояснень щодо складеного протоколу та відношення до скоєного правопорушення матеріали справи не містять.

Отже, висновок суду першої інстанції, що письмові пояснення ОСОБА_1 підтверджують його винуватість у правопорушенні, за яким складено протокол про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Також, суд першої інстанції визнав доказами винуватості ОСОБА_1 рапорт працівника поліції, що суперечить вимогам ст.251 КУпАП, оскільки положеннями зазначеної статті не визначено, що рапорт працівника поліції є джерелом доказу.

Більш того, матеріали про адміністративне правопорушення містять лише копії рапорту від 18.07.2020 року та пояснення ОСОБА_1 , а оригінали зазначених документів відсутні.

Інших доказів, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, тобто порушення карантинних обмежень - матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не сприяв повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, належним чином не дослідив докази і не дав їм відповідну правову оцінку.

Крім того, постанова місцевого суду щодо змісту та обґрунтованості не відповідає вимогам ст. 251, 252, КУпАП.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Беручи до уваги те, що матеріали провадження не містять належних і допустимих доказів його вини у скоєні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а сам факт скоєння зазначеного правопорушення заперечується останнім, приходжу до висновку, що оскаржене рішення прийнято судом на підставі формально і неповно досліджених матеріалів, а тому постанова Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП підлягає скасуванню, а адміністративна справа закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року -задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.М. Прібилов