Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1 який притягується до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Петриченка О.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року, -

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. 00 коп. (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з постанови суду, 28 листопада 2019 року, о 01 год. 40 хв., по вул. Млинівська,28 в м. Рівне водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Renault Megane", н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager у присутності двох свідків, результат тесту 0,77% проміле.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, оскільки працівниками поліції був порушений порядок оформлення матеріалів провадження. Зазначає, що транспортним засобом не керував.

Просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Петриченка О.Р., які просять постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2019 року, о 01 год. 40 хв., по вул. Млинівська,28 в м. Рівне водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Renault Megane", н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager у присутності двох свідків, результат тесту 0,77% проміле.

Огляд водія ОСОБА_1 у медичному закладі не проводився, що вбачається із Направлення на огляд водія з метою виявлення ознак алкогольного сп"яніння від 28 листопада 2019 року о 01 год. 47 хв.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в письмових поясненнях зазначили, що були свідками проходження ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 28 листопада 2019 року тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння. Результат становив 0,77 % проміле. З результатом огляд гр. ОСОБА_1 погодився, у медичний заклад їхати відмовився.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №192855 від 28 листопада 2019 року (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом тесту, зобов`язанням до протоколу про адміністративного правопорушення.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.9 «а» ПДР, оскільки факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, що містяться в матеріалах справи.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, що відповідає характеру вчиненого право поруш ення і меті адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, постанова судді є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Сачук В.І.