Справа № 263/795/20
Провадження № 3/263/700/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шатілова Людмила Григорівна розглянувши матеріали, що надійшли з Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 160 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14.01.2020 року о 13-05 годині, знаходячись за адресою: вул. Казанцева, 9, м. Маріуполь Донецька область, торгувала з рук продуктами харчування, а саме: мандаринами 3 кг, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 160 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, ОСОБА_2 взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якій було відомо про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлено про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 була своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях правопорушника міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.160 ч.1 КУпАП, при цьому суд виходить з наступного.

Судом було оглянуто письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення від 14.01.2020 року, схорону розписку, рапорт співробітника поліції

Враховуючи особу ОСОБА_1 , яка не працює, беручи до уваги обставини справи, характер вчиненого правопорушення, його малозначність, а також той факт, що правопорушення було вчасно усунуто, тяжких наслідків від правопорушення не настало, керуючись вимогами ст. 22 КУпАП України, вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 160 ч.1 КУпАП України і обмежитися усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 212-3 ч.1, 284 КУпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.160 ч.1 КУпАП України і обмежитися усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 160 ч. 1 КУпАП України - закрити.

Предмети торгівлі: мандаринами у кількості 3 кг, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 під розписку залишити останній, за належністю.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Л.Г.Шатілова