Справа № 496/3413/20
Провадження № 3/496/2053/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення інспекторів прикордонної служби «Яськи» (тип В) відділу прикордонної служби «Маяки» Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_2 ),

ФОП

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №164513 від 24.08.2020 року, відповідно до якого, встановлено, що 24.08.2020 року о 13:40 год. на південній околиці с. Яськи, Біляївського району Одеської області на відстані близько 5 метрів від лінії державного кордону був виявлений та затриманий ОСОБА_1 , який разом із ОСОБА_2 не законно перетнули державний кордон України у Республіку Молдова та в зворотному напрямку у с. Яськи, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, п.1 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному правопорушенні не визнав та йому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, та надав пояснення, зокрема письмові, відповідно до яких, 23.08.2020 року, на святкові вихідні дні, приїхали з друзями та братом в с. Яськи Біляївського району Одеської області порибалити та відпочити. Крім того, він зазначив, що не є місцевим жителем та приїхав відпочити, та не був обізнаним про наявність та розташування Державного кордону України з Республікою Молдова, а тому умислу на його перетинання поза пункту пропуску в Республіку Молдову, не мав.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , з вечора вони розбили табір на березі річки та почали надувати човен, для того щоб зранку спустити його на річку. Біля 23:00 год. до них підійшли співробітники прикордонної служби, які перевірили документи, спитали звідки вони, та пішли.

З ранку, 24.08.2020 року вони разом з братом спустили човен на річку, та поплили від берега. Також в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що ніяких розпізнавальних знаків з позначенням кордону, вони не бачили. Співробітники прикордонної служби декілька разів пропливали поряд з ними, але вони не попередили, про наявність прикордонної лінії на річці. На беріг Республіки Молдова вони не виходили.

Після того, як ОСОБА_1 та його брат повернулись до берега, після рибалки, до них підійшли співробітники прикордонної служби та сказали, що вони порушили кордон та склали протокол.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 204-1 КУпАП, встановлено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчиненого у групі, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що спроба перетинання державного кордону України має носити активні дії направлені на незаконне перетинання державного кордону України будь-яким способом:

-поза пунктами пропуску через державний кордон України;

-в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

-за документами, що містять недостовірні відомості про особу.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_1 на момент затримання знаходився на березі річки та будь-яких активних дій щодо спроби незаконного перетинання державного кордону України не вчинив (тобто, був відсутній прямий умисел, відсутня суб`єктивна сторона ч. 2 ст. 204-1 КУпАП), хоча у разі порушення, враховуючи незначну відстань до кордону міг би без зусиль повернутися.

До протоколу про адміністративне правопорушення також не надано жодного доказу про те, що вказана особа дійсно перетнула кордон та знаходилась на відстані 5 метрів від нього, також не надано достовірних даних, чим був відмічений на річці державний кордон та чим було зафіксовано його перетин останнім.

Крім зазначеного, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні неупереджені свідки, відеозапис, фотоматеріали або інші докази, що вносить додатковий сумнів достовірності подій, які викладені в адміністративному матеріалі.

Доказів протилежного, матеріали адміністративної справи не містять, надана прикордонною службою Довідкова схема ділянки відповідальності відділення ІПС «Яськи» (тип В) ВПС «Маяки» тип В, не дає змоги зрозуміти, де порушив кордон ОСОБА_1 , та взагалі де розташовані відмітки, про наближення до державного кордону.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

На думку суду, органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не дотримано вимог щодо його належного оформлення та забезпечення обставин його доведення відповідними доказами. При цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким чином останній був виявлений на річці Дністер в момент перетину державного кордону та ким і яким чином, було зафіксовано його перетин.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 перетнув державний кордон України разом з ОСОБА_2 , однак, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності або відомості про складання адміністративного протоколу відносно вказаної особи не надано, тому така кваліфікуюча ознака як «група осіб», не знайшла свого підтвердження.

Вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п.161, SeriesA заява № 25).

Таким чином, під час розгляду справи в суді не здобуто належних та допустимих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, є наявність прямого умислу на його вчинення.

Так, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачила її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

При цьому, наявність суб`єктивної сторони правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, який також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

В силу п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Аналогічна норма міститься в ст. 62 Конституції України.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі дані та докази в їх сукупності, вважаю, що у справі відсутні вочевидь достатніх доказів для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, відсутністю складу в його діях вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, ч.2 ст. 204-1, п. 1 ч.1 ст. 247, 251, 252, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з її дня винесення.

Суддя М.Л. Пасечник