ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1313/20 Головуючий в 1 інст. Задорожко Д.А.
Провадження №33/807/585/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 14 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 15 квітня 2020 року о 20 годині 05 хвилині по вулиці Нижній в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу алкотест «Драгер». Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1, п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв`язку із скасуванням акту, який передбачає адміністративну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Також апелянт зазначає, що до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суддя дійшов на підставі досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063089 від 15 квітня 2020 року, роздруківки газоаналізатора «Драгер 6810»; відеозапису, пояснень двох свідків, внесених до протоколу про адміністративне правопорушення та визнав їх належними та допустимими доказами.

Однак, з висновками Василівського районного суду щодо допустимості та належності вищевказаних доказів погодитись неможна, з огляду на таке.

Щодо належності та допустимості відеозапису.

Судом оглянутий диск з відеозаписом, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, який містить 1 файл, відповідно до якого частково уривками зафіксовано обставини пропонування йому працівниками поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Проте відеозаписом не зафіксовано обставини зупинки автомобіля під його керуванням останнього, а також обставини складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та його незгоду з результатом «Драгер».

Свідки не з`явились у судове засідання та не підтвердили факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому є обґрунтовані сумніви щодо того, що дані свідки були в момент складення протоколу та проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Тому такий доказ не може бути належним та допустимим.

До того ж, відсутні будь-які посилання у протоколі, за допомогою якого технічного засобу було здійснено фіксування огляду на стан сп`яніння.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом, оскільки він складений не уповноваженою особою.

Щодо допустимості та належності роздруківки з результатом огляду з мобільного принтеру, апелянт вказує на таке.

Згідно з п.2 розділу 2 відповідної Інструкції, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання, а пункт 6 Інструкції вказує на те, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Крім того, відповідно п. 10 розділу 2 інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2), у випадку встановлення стану сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутній, до протоколу додано лише роздруківку з результатами огляду, які були проведені не за участю водія. Так, у роздруківці вказані його дані, однак це не є результатом огляду. У роздруківці поліцейський вписав ПІП ОСОБА_1 , однак без акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тому сама роздруківка не може бути належним та допустимим доказом у даному провадженні, оскільки вона додана до протоколу без акту огляду особи на стан сп`яніння, та не містить записів, якою посадовою особою було проведено такий огляд, до якого протоколу вона додається, як того вимагає Інструкція з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, фіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Міністерством Юстиції України (10 листопада 2015 року № 1408/27853).

Крім того, порушуючи його право на подання доказів, суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , жодного разу не викликав останнього в судове засідання, чим порушив норми процесуального права, зокрема ст. 268 КУпАП.

Також апелянт зазначає, що станом на дату ухвалення судового рішення (14 липня 2020 року) діяв Закон України про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року.

Суд свої висновки у постанові мотивував тим, що в даному випадку не відбулось скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а до такого акта були внесені певні зміни, внаслідок яких відповідальність за вчинене правопорушення була посилена, з чим він погодитись не може, з огляду на таке.

Отже, дії особи, які полягали у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та які мали місце до 01 липня 2020 року, кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення (ст. 286-1 КК України) неможна, оскільки, в силу ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі. Але й притягнути до адміністративної відповідальності вказану особу також не можна, оскільки станом на 01 липня 2020 року адміністративна відповідальність за вищевказані дії вже скасована, перехідні положення Законом не передбачені, тому накладання саме адміністративного стягнення на підставі закону, чинного на час вчинення правопорушення, суперечить ст. 8 КУпАП, якою передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Під час ухвалення даного рішення Василівський районний суд керувався письмовими рекомендаціями Верховного Суду, якими ВС рекомендував судам розглядати адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, які було вчинено до 01 липня 2020 року відповідно до редакції статті, яка діяла на час вчинення таких діянь, що прямо суперечить ст.8 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник - адвокат Кочева І.В. не з`явились, подали заяву про розгляд апеляційної скарги без їх участі, при цьому, зазначили, що підтримують апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 063089 від 15 квітня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння; зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв, огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу - газоаналізатору - «Drager Alcotest 6810» (тест № 126, результат позитивний - 1,96 проміле); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 квітня 2020 року, згідно з якими, у зазначений час він керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, так як рухався не пристебнутий ременем безпеки. Під час перевірки документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. З його дозволу, в присутності двох свідків він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленого законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу - «Drager », який зафіксував у нього стан сп`яніння. Приблизно о 19-30 годині випив пиво об`ємом 05 л «Stella Artua» дві пляшки; DVD-диском з відеозаписом.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Те, що до протоколу долучено фрагменти відеозапису, а не безперервний відеозапис процесу оформлення адміністративного матеріалу, жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані на наданих фрагментах запису, відбувалися в дійсності.

В той же час, з відеозапису вбачається, що у поліцейських були підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , саме останній знаходився за кермом та при спілкуванні з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом.

Доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 правильності висновків суду теж не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді сторона захисту не заявляла.

Присутність двох свідків, зазначених в протоколі, при огляді ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом, оскільки він складений не уповноваженою особою, є безпідставними, оскільки вищевказаний протокол складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості.

Перелік документів, доданих до протоколу, міститься у відповідному описі матеріалів справи, що не суперечить вимогам ст.256 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції не вбачає якихось істотних недоліків при їх складанні, які б тягли визнання їх недопустимими доказами.

Те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновків суду теж не спростовує, в тому числі і тому, що факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом підтверджується навіть письмовими поясненнями останнього, які він надав при оформленні адміністративного матеріалу.

Окрім іншого, у цих поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що в нього були виявлені ознаки сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, його огляд проводився у присутності свідків.

У роздруківці за наслідками огляду міститься підпис ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, а також підпис працівника поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з матеріалами справи, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810».

Вказаний прилад входить до переліку дозволених засобів для проведення огляду на стан сп`яніння згідно із наказом Державної служби лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529.

Так, згідно з п.п.1,3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом Держлікслужби №1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори "Drager Alcotest", реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Газоаналізатори "Drager Alcotest" сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, газоаналізатор Drager Alcotest включений до вказаного переліку.

З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не звертався.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також є безпідставними і доводи апелянта про необхідність закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище Закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ.

Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

В даному випадку правопорушення вчинене 15 квітня 2020 року, тобто до прийняття і набрання чинності Законом № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).

З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 14липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 311/1313/20