Провадження № 33/4820/574/20
Справа № 682/1464/20 Головуючий в 1-й інстанції Маршал І. М.
Категорія: ч. 3 ст. 172-6 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., прокурора Шістки В.О., особи яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Мазуркевича О.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , начальника управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАПта накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою судді, ОСОБА_1 будучи відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія цього закону - посадовою особою місцевого самоврядування після звільнення з займаної посади несвоєчасно, без поважних причин, подав 31.05.2019 року декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік чим повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення відповідно до постанови Славутського міськрайонного суду від 19.02.2019 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 18.03.2019 року вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, як незаконну та необґрунтовану, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та провадження у справі закрити.

Зазначає, що на протязі десяти днів з дня отримання ним листа про не подання ним декларації після звільнення за 2018 р. ним була подана зазначена декларація і будь-яких зауважень від НАЗК до нього не надходило. Вказує, що НАЗК не надавало доручення правоохоронним органом на проведення перевірки щодо несвоєчасного подання ним декларації і не вирішував питання притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає,що посадові особи правоохоронних органів здійснюючи перевірку особи, як суб`єкта декларування та складаючи протокол без відповідного звернення (доручення) НАЗК, виходять за межі своїх повноважень та діють поза межами діючого законодавства. Також, вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що датою вчинення ним адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата складання протоколу 08.07.2020 року і на день розгляду справи судом строк притягнення його до адміністративної відповідальності не сплинув.

Крім того, апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, вважає, що пропустив його з поважних причин. Зазначає, що копію рішення суду йому була направлена 17.08.2020 року та 18.08.2020 року він отримав копію зазначеного рішення суду.

У поданому запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , прокурор просить постанову суду залишити без мін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку вимог викладених у поданій апеляційній скарзі про необхідність закриття провадження по справі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення та необхідність залишення його без змін, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається із матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав під 18 серпня 2020 року.

З врахуванням викладеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови від 04 серпня 2020 року підлягає поновленню.

Суть інкримінованого ОСОБА_1 корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Згідно ст. 45 ч. ч. 1, 2 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані до 1 квітня наступного року після припинення діяльності подати, шляхом заповнення на офіційному веб сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, після звільнення з служби, відповідно до ст. 45 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язаний до 1 квітня 2019 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік і був ознайомлений із цими вимогами Закону України «Про запобігання корупції», що останнім не оспорюється у поданій апеляційній скарзі.

Однак, вищевказаних вимог недотримався, оскільки лише 31 травня 2019 року, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, будучи звільненим зі служби з 27.02.2018 року.

Пояснення ОСОБА_1 в суді першої так і апеляційної інстанції вказують на розуміння останнім необхідності подання ним декларації, як посадової особи органу місцевого самоврядування після звільнення, та алгоритму його дій щодо необхідності подачі такої декларації, а також на те, що він об`єктивно мав достатньо часу подати декларацію до 01 квітня 2019 року, однак зробив це лише після повідомлення НАЗК від 16.05.2019 року.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причин, які могли завадити йому подати до НАЗК декларацію у передбачений законом строк в суді апеляційної інстанції не встановлено, а наведені апелянтом причини несвоєчасного подання декларації, на переконання суду у апеляційної інстанції, не можна вважати поважними.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення об`єктивно підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення №183 від 08.07.2020 року, розпорядженням про звільнення від 26.07.2018 року, попередженням від 28.02.2018 року, повідомленням про факт подання чи несвоєчасного подання декларації від 08.04.2019 року, пояснювальною запискою Козельця від 27.05.2020 року.

Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про відсутність у правоохоронних органів повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, так як такі повноваження передбачені ст.255 КУпАП.

В той же час аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про закінчення на момент постановлення рішення місцевим судом строків накладення адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з таких підстав.

Згідно з частиною четвертої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шісти місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-6 КУпАП є триваючим, а тому початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем його виявлення, тобто дня коли уповноважений орган володів відомостями про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, НАЗК 16 травня 2019 року направило ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з вимогою подати таку декларацію протягом десяти днів з дня отримання даного повідомлення (а.с.26).

Відтак, саме з 16 травня 2019 року адміністративне правопорушення було виявленим, а оскільки воно є триваючим, то від вказаної дати розпочався відлік притягнення до відповідальності, який закінчився 16 листопада 2019 року.

З огляду на те, що постанова місцевого суду прийнята 04 серпня 2020 року, тобто з пропуском шести місяців з дня виявлення правопорушення органами НП України та Національного агентства з питань запобігання корупції, постанова місцевого суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2020 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в сумі 1700 грн., про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. - скасувати.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі ч. 4 ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний