Справа № 206/2966/20
Провадження № 3/206/1400/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Лозобко М.О.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №402162 від 21.06.2020, вбачається що 21 червня 2020 о 05 годині 45 хвилин в м. Дніпро, вул. Тополина, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Peugeot 405GRI державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водієві було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер в встановленому законом порядку, в чому той погодився. Результат тесту 0,37 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. В судовому засіданні, особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , вину у інкримінованому йому правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав в повному обсязі та заперечував щодо обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим суду показав, що 21.06.2020 в ранці перебував на узбіччі дороги у селищі Олександрівка, Дніпропетровській області, біля свого автомобіля,де чекав свого друга з яким вони збиралися їхати на узбіччя, той повинен був сісти за кермо його автомобіля, оскільки він минулого вечора вживав алкогольні напої та за кермо автівки сідати не збирався. В цей час по дорозі їхав мотоцикл за яким слідувала машина патрульної поліції. Водій вказаного мотоциклу був зупинений співробітниками поліції біля його автомобілю. Співробітники поліції підійшли до нього, він в цей час стояв поруч із його автомобілем та попрохали його бути понятим у зв`язку з перевіркою огляду водія мотоциклу на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Останні надали водію мотоцикла прилад Драгер, на якому той пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, який був позитивним, у зв`язку з чим на останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення. Після цього співробітники поліції заради цікавості запропонували і йому задути вказаний прилад Драгер, на пропозицію останніх він погодився, тому що знав, що ця процедура буде проведена з банальною цікавістю працівників поліції. Останні надали йому прилад Драгер, одразу після проходження огляду вищевказаної особи, та без будь-яких тестувань та перевірки даного приладу. Він взяв Драгер та відійшов на декілька метрів від свого автомобілю, щоб пройшов тест, який показав був позитивним та показав 0,37 проміле. Після чого, він показав вказаний результат співробітникам поліції, в цей час поруч з ними перебував водій мотоцикла та його друг, вони всі разом посміялися з цього. Через декілька хвилин співробітники поліції зазначили, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, та зазначили, що він добровільно погодився пройти освідування на приладі Драгер в присутності двох свідків. Після чого, він сказав співробітникам поліції що їхні вимоги є незаконними та просив відвезти його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки з результатами тесту Драгер він був незгоден, та підстави для його проведення були незаконними. Однак співробітники поліції йому в цьому відмовили та склали відносно нього протокол, в якому він зазначив, що з результатом тесту Драгер він не згоден та що йому було відмовлено в проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Окрім того, зазначив, що співробітники поліції не вилучали в нього посвідчення водія та його не було відсторонено від керування автомобілем в законному порядку. За вказаних підстав справу відносно нього просив закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в його діях.

Судом у якості свідків викликався працівники патрульної поліції, а саме: інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону № 4 взводу №2 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_2 та інспектор патрульної поліції роти №3 батальйону № 4 взводу №2 УПП в Дніпропетровській області капрал поліції Тропятко А.Ю. для дачі особистих пояснень, а також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Проте на виклики суду, останні до судового засідання не з`явились.

Суд, вислухавши пояснення особи, стосовно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, пунктом 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №402162 від 21.06.2020, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається що 21 червня 2020 о 05 годині 45 хвилин в м. Дніпро, вул. Тополина, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Peugeot 405GRI державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Водієві було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на приладі Драгер в встановленому законом порядку, в чому той погодився. Результат тесту 0,37 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимог п. 2.9(а) ПДР (а.с.3).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи,які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти,як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того,керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 21 червня 2020 о 05 годині 45 хвилин в м. Дніпро, вул. Тополина, 4 керував транспортним засобом Peugeot 405GRI державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять. За таких підстав суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом в той період категорично заперечується, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, суд, виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Разом з тим, відповідно до п. 2 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 1 розділу II Інструкції, а наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу II Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (п. 10 розділу II Інструкції).

Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відомості щодо наявності таких свідків вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а їх покази повинні бути зафіксовані у відповідних письмових поясненнях, з метою подальшого використання у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП. Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останні були свідками того, як водій ОСОБА_1 21.06.2020 о 06 год. 15 хв. в їх присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», тест позитивний 0,37 проміле. Однак, вказані пояснення свідків, належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду не доведена, оскільки вказані пояснення свідків є ідентичними між собою за змістом, та як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_3 , останній взагалі відмовився підписувати зазначені пояснення, про що інспектором поліції було внесено відповідний запис, а відтак зазначені пояснення не можна вважати беззастережним доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні DVD-диску, який містить відеозапис зафіксований на нагрудну камеру поліцейського, встановлено, що 05:36:29 співробітники поліції, зупинила мотоцикл під керуванням невідомої особи та один з поліцейських говорить водієві, навіщо той сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння. В цей час на відео чутно голос жінки, яка комусь розповідає, що ними було зупинено водія мотоциклу та на нього може бути складено протокол за ст. 130 КУпАП, а може ними буде складено ще один протокол у відношенні іншої особи, далі всі учасники події починають сміятися разом з співробітниками поліції. ОСОБА_1 в цей час знаходиться поруч з його автомобілем, та як вбачається з відео жодним працівником поліції не було зазначено останньому, що в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». В подальшому співробітники поліції, просять водія мотоциклу надати документи та зазначають, що зараз буде проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння. З другого відеофайлу, який міститься на вказаному DVD- диску, встановлено, що о 06:14:30 ОСОБА_1 знаходиться біля патрульного автомобілю, в цей час один з співробітників поліції дістає прилад «Драгер», не проводячи належного тестування вказаного приладу, вмикає його та надає його ОСОБА_1 , при цьому не зазначає, з якою метою він надав прилад «Драгер» ОСОБА_1 і яка сама дія наразі буде проведена. ОСОБА_1 , бере вказаний прилад та відходить до його автомобіля, де відвертається та починає дмухати у вказаний прилад, а поліцейський в цей час посміхається з цього. Надалі о 06:15:10 чутно звуковий сигнал Драгеру, ОСОБА_1 дивиться на результат тесту та починає сміятися та говорить що результат тесту склав 0,37 проміле, на що працівник поліції також сміється та зазначає ОСОБА_1 , щоб той віддав прилад та каже що він в шоці від вказаного результату тесту, на цьому відео припиняється. Свідки під час вказаних обставин на відео відсутні, як і складання самого протоколу, відповідно до вимог ст.. 266 КУпАП. Відповідно до пункту 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки. Згідно пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 N 1452/735 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, як встановлено з дослідженого в судовому засіданні відеозапису співробітниками поліції, не були виконані вищевказані вимоги Інструкції, оскільки співробітниками поліції о 05:36:29 було зупинено особу яка керувала мотоциклом та саме цій особі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, потім як з відео видно, як о 06:15:10 ОСОБА_1 співробітники поліції надають прилад «Драер» при цьому не зазначають підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, як і взагалі не зазначають мету з якою він надається ОСОБА_1 , натомість сміються з цього приводу, а свідки вказаної обставини взагалі на відео відсутні.

Разом з тим, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 наданих в судому засіданні та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР№18402162 від 21.06.2020, останній зазначив, що не був згоден з результатами огляду, проведеним поліцейським, та просив відвезти його до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак зазначена вимога співробітниками поліції була проігнорована.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що результати визначення вмісту алкоголю отриманні лише за допомогою прилада DRAGER ALKOTEST 6820, тест № 2124 від 21.06.2020 без направлення до медичного закладу є недостатнім та неналежним доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладені обставини, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП відомості, викладені в протоколі про адміністративні правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а обставини вказані в протоколі про адміністративні правопорушення є суперечливими та не відповідають дійсності.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко