Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , працююча керівником ПП «Чарда», РНОКПП - НОМЕР_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 /вісімдесят п`ять/грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , працюючої керівником ПП «Чарда», НОКПП - НОМЕР_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384/триста вісімдесят чотири/грн. 20коп.

Із протоколу № 1/07-16-55-04-16 від 30.10.2019 року вбачається, що проведеною камеральною перевіркою даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, встановлено, що керівником ПП « Чарда » ОСОБА_1 несвоєчасно подано платіжне доручення до сплати по деклараціях з ПДВ, за березень-серпень 2019 року та донарахованої суми, згідно податкового повідомлення - рішення № від 21.02.2019 року, чим порушено вимоги передбачені п. 57. 1 ст. 57 Податкового кодексу України, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що підставою складання протоколу від 30.10.2019, який визнано судом, було те, що проведеною камеральною перевіркою даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, було встановлено, що керівником ПП « Чарда » ОСОБА_1 несвоєчасно подано платіжні доручення до сплати по деклараціях з ПДВ за березень-серпень 2019 року та донарахованої суми, згідно податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2019, чим порушено вимоги передбачені п. 57. 1 ст. 57 Податкового Кодексу України та скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, однак ГУ ДПС у Закарпатській області не було надано до суду відомостей про те, що податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019 оскаржено ПП «Чарда» у судовому порядку, а судом вказані базові обставини справи не досліджувались. При цьому рішенням Закарпатського окружного адмінсуду від 03.10.2019 у справі №260/1154/19 за позовом ПП «Чарда» до ГУ ДПС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю, а постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 задоволено апеляційну скаргу, подану на рішення Закарпатського окружного адмінсуду від 03.10.2019 та позов задоволено, й ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Закарпатській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019. Таким чином, на момент винесення Ужгородським міськрайонним судом 18.12.2019 постанови податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019 було визнано протиправним та скасоване у судовому порядку. Щодо аргументів ГУ ДПС у Закарпатській області про несвоєчасне подання платіжних доручень до сплати по деклараціях з ПДВ, за березень-січень 2019 року зазначає, що таке не відповідає фактичним обставинам і такі висновки ГУ ДПС у Закарпатській області виникли внаслідок врахування податковим органом податкових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням № від 21.02.2019. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримала 02.03.2020, а у зв`язку із введенням карантину не мала можливості раніше подати апеляційну скаргу, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нову, якою провадження в справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , неявка якої з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи й будь-яких заяв чи клопотань та даних про поважність причин неявки не подавала.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вона була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 18.12.2020. Із наявного в матеріалах справи супровідного листа вбачається, що копія оскаржуваної постанови направлена ОСОБА_1 лише 14.02.2020 (а. с. 9), однак, дані про її отримання в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до положень КУпАП склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП утворює неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів). Суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

За змістом вказаних вище нормативно-правових актів провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, з дотриманням прав та свобод осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності.

Дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши доводи апеляційної скарги, складені відповідними посадовими особами процесуальні документи та прийняті рішення, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, протокол за скоєння якого складено щодо ОСОБА_1 , наведених вище вимог закону не врахували як посадові особи, що проводили перевірку з обставин дотримання вимог податкового законодавства, так і суд першої інстанції при прийнятті судового рішення, у тому числі, судом неповно досліджені обставини справи, не враховані положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини; не дано оцінку всім зібраних у справі доказам, складеним процесуальним документам, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення, яке з огляду на вказані вище норми права не можна визнати законним та обґрунтованим й у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови підлягають задоволенню.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 1/07-16-55-047-16 від 30.10.2019 та Актом про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 30.10.2019 № 845/07-16-55-04/37968537. На будь-які інші докази у підтвердження вини ОСОБА_1 у постанові судді не вказується.

Однак, посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення, про її винуватість у скоєнні цього проступку.

Разом із тим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймала участі в розгляді справи, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, що у свою чергу призвело до позбавлення ОСОБА_1 можливості подавати відповідні докази, клопотання, заяви чи пояснення та, відповідно, до неповноти судового розгляду.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що ГУ ДПС у Закарпатській області не було надано до суду відомостей про те, що податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019 було оскаржено ПП «Чарда» у судовому порядку, а судом вказані базові обставини справи не досліджувались, - апеляційний суд визнає такими, що знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, доданою до апеляційної скарги копією рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 у справі №260/1154/19 за позовом ПП «Чарда» до ГУ ДПС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до копії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 задоволено апеляційну скаргу, подану ПП «Чарда» на рішення Закарпатського окружного адмінсуду від 03.10.2019, вказане рішення скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ПП «Чарда» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019.

Разом із тим, ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Закарпатській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019.

Вище наведене свідчить про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови Ужгородського міськрайонного суду 18.12.2019 податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2019, на підставі якого щодо ОСОБА_1 складено протокол за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП було визнано протиправним та скасоване у судовому порядку, що свідчить про слушність доводів апеляційної скарги й у цій частині.

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом, вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення, про доведеність її вини в скоєнні даного правопорушення, є передчасним, таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи та наявних у матеріалах справи доказах, а також спростовується доданими до апеляційної скарги доказами.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), в яких ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому, доводи апеляційної скарги про відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення визнаються обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 ..

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУПАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан