П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року суддя Новотроїцького районного суду Херсонської області Решетов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця: АДРЕСА_1 , працює водієм, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 277116 ОСОБА_1 15.08.2020 року о 15 годині 30 хвилин в смт Новотроїцьке, по вул. Каштановій керуючи автобусом «НЕФАЗ 32-99» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту, своїми діями порушив п.10.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, з`явився його представник ОСОБА_2 , яка надала письмове заперечення, згідно якого із зазначеним в протоколом ОСОБА_1 не згоден, оскільки відповідно до його пояснень зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, які були написані під впливом посадовців та погрозою поставити автобус на штрафмайданчик. Тобто, жодних доказів окрім протоколу про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП працівниками поліції не надано, а саме пояснення пасажирів автобусу НЕФАЗ, перевезення яких нібито він здійснював 15.08.2020 року о 15-30 год. без засобу індивідуального захисту, що у даному випадку виключає можливість встановлення факту наявності в салоні транспортного засобу пасажирів, а отже і скупчення людей, що зобов`язувало б водія користуватися засобами індивідуального захисту (маскою).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, у їх сукупності, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен провадитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді адміністративної справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 правоохоронним органом надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 277116 згідно якого ОСОБА_1 15.08.2020 року о 15 годині 30 хвилин в смт Новотроїцьке, по вул. Каштановій керуючи автобусом «НЕФАЗ 32-99» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту, своїми діями порушив п.10.1 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, довідку АРМОР, копію водійського посвідчення, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію розкладу руху, світлину та письмове пояснення ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Підпунктом 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(в редакції станом на 14.08.2020 року)забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Статтею 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні.

Автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зокрема, документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно п.п. 45, 46 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176, регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів та інших організованих груп пасажирів. Регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким автомобільний перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Так, в матеріалах справи відсутні, докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснював регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом, не забезпечивши себе засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та контроль використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, що свідчить про відсутність в його діях порушення підпункту 1 пункту 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, відповідальність за яке встановлена ст. 44-3 КУпАП і відповідно до ст. 247 КУпАП наявні підстави для закриття провадження у справі.

Працівником поліції, який склав протокол, не додано письмових пояснень пасажирів транспортного засобу, перевезення яких нібито здійснював ОСОБА_1 , що виключає можливість встановити факт наявності в салоні транспортного засобу пасажирів, а отже і скупчення людей, що зобов`язувало б водія користуватися засобами індивідуального захисту (маскою).

Окрім того не надано відеозапис правопорушення з бодікамери працівників поліції та не надано світлини на якій би був зображений ОСОБА_1 без засобу індивідуального захисту

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення. Жодного об`єктивного доказу вчинення правопорушення суду не надано.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених у судовому засіданні обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення внаслідок недоведеності вини, передбаченого ст.44-3 КУпАП та наявні підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 44-3, 247, 276-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області в десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.В. Решетов