Провадження № 33/4820/135/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Савченко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 27 жовтня 2019 року о 13 год. 25 хв., в м. Хмельницькому по вул. Пілотській 74, він керував транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагували на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Згідно висновку медичного огляду №1140 від 27 жовтня 2019 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі. Вважає, що постанова суду є незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Розгляд справи відбувся у його відсутність, без належного повідомлення про день та час слухання справи, чим суд порушив конституційне право ОСОБА_1 на участь в судовому засіданні та право на захист. Вказує, що судом не в повній мірі досліджено усіх обставин справи, що призвело до прийняття постанови з порушенням норм процесуального та матеріального права. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 26 січня 2020 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення адвоката Савченко О.В. в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 16 грудня 2019 року. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 26 січня 2020 року. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 27 жовтня 2019 року був складений інспектором роти №1 БУПП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Гулком М.М., того ж дня, о 13 год. 25 хв. в м. Хмельницькому по вул. Пілотській, 74, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Згідно висновку медичного огляду № 1140 водій керував в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.1).

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення підтверджується, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Під час розмови, працівники поліції вказали на ознаки наркотичного сп`яніння, після чого апелянт погодився пройти огляд в медичному закладі та за результатами такого огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. В подальшому, поліцейським було роз`яснено права та повідомлено, що щодо ОСОБА_1 буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що в провадженні відсутні належні та допустимі докази, які б вказували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відсутні докази в підтвердження, що автомобіль рухався.

Дані дослідженого судом першої інстанції відеозапису давали підстави для висновку, що за кермом автомобіля, до його зупинки поліцейськими, був саме ОСОБА_1 , який, як видно з відеозапису, в розмові з поліцейськими виказував невдоволення з приводу того, що його зупинили, а він їхав на роботу та вказував, що йому треба далі їхати по роботі.

З врахування викладеного та власноруч написаних пояснень в протоколі, де він визнавав факт керування, доводи апелянта, що він не був водієм, тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суперечить даним відеозапису, протоколу та не приймаються до уваги апеляційним судом.

В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюються дані висновку лікаря щодо встановлення факту перебування в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджувала під час апеляційного розгляду адвокат.

За змістом п.п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах (а.с. 1).

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи (для надання можливості скористатись правом на правову допомогу (а.с.6) та перебуванням у відрядженні з 2 грудня 2019 року по 07 грудня 2019 року (а.с.9), в зв`язку із чим судові засідання відкладались.

Твердження апелянта, що судом порушено його конституційні права (участь в судовому засіданні та право на захист), оскільки розгляд справи відбувся у його відсутність, без належного повідомлення про день та час слухання справи, не можуть бути враховані з наступних підстав.

В зв`язку з неотриманням судових повісток за місце проживання ОСОБА_1 , суд першої інстанції зобов`язав ФОП ОСОБА_2 (роботодавця) вручити ОСОБА_1 (який на даному підприємстві працює водієм) судову повістку та повідомити його про розгляд справи. 13 грудня 2019 року від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (роботодавець) надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 09 грудня 2019 року по 03 січня 2020 року та в період відпустки ОСОБА_1 перебуває за межами України (а.с. 15).

Фактично за місцем роботи про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлений через роботодавця - ФОП ОСОБА_2 телефонограмою (а.с. 11).

Матеріали справи дають підстави для висновку, що суд першої інстанції вживав усіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про день та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а дії апелянта свідчать про небажання взяти участь в судовому розгляді.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вводив в оману суд першої інстанції та надавав неправдиву інформацію стосовно свого відрядження (з 2 грудня 2019 року по 07 грудня 2019 року у м.Запоріжжя) та відпустки (у період з 09 грудня 2019 року по 03 січня 2020 року), позаяк, як видно з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 вже у період з 29 листопада 2019 року по 06 січня 2020 року перебував за межами території України (а.с.24).

Апеляційний суд зауважує, що апелянт, який був обізнаний з правом залучення захисника для захисту своїх інтересів, також не залучив захисника у жодне судове засідання, хоча з приводу цього ОСОБА_1 подавалась заява та відкладалось судове засідання (а.с.6). Угоду з захисником укладено лише 7 лютого 2020 року (а.с. 33). Вказані обставини спростовують твердження апелянта, що судом порушено його право на захист, а клопотання про відкладення розгляду справи з цих підстав, подане ним до суду першої інстанції з підстав, які фактично не відповідали дійсності.

Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. ОСОБА_1 , будучи неодноразово своєчасно сповіщеним про місце та час розгляду справи, безпідставно, умисно затягував розгляд справи, нівелюючи завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким, зокрема, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а також завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, щодо своєчасного розгляду справи (ст. 245 КУпАП).

Судом першої інстанції було здійснено всі необхідні дії щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про день та час слухання справи в суді.

Такі дії ОСОБА_1 дають апеляційному суду підстави для висновку щодо небажання ОСОБА_1 взяти участь в розгляді судом першої інстанції справи щодо нього, відтак розгляд справи судом першої інстанції в його відсутність був виправданий.

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів.

Зібрані та досліджені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), даними висновку лікаря КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради № 1140 від 27 жовтня 2019 року (а.с. 2) та даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 3).

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2019 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя