Дата документу 25.08.2020 Справа № 322/503/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/503/20 Головуючий в 1 інст. Шиш А.Б.
Провадження №33/807/595/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

піддано адміністративному штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 29 березня 2020 року, о 08 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 , будучі протягом року, а саме 11 березня 2020 року, підданим адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, на автодорозі від Н - 08 - с. Відрадне Запорізького району Запорізької області повторно, протягом року, керував автомобілем ВАЗ - 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без номерного знака, чим порушив п.п. "в" п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 29 березня 2020 року, о 08 годині 55 хвилин, ОСОБА_1 на автодорозі Н - 08 - с. Відрадне Запорізького району Запорізької області керував автомобілем ВАЗ - 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок рук, почервоніння очей), від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що з даною постановою не згодний у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення матеріальних та процесуальних прав у зв`язку з наступним. Так, вказує, що 29.03.2020 p. він був у тверезому стані, напередодні випив пляшку пива. Того ж дня він займався ремонтом автомобіля, з метою випробовування його він виїхав на дорогу з дуже обмеженим рухом автомобілів, де у нього лопнула покришка на колесі і не було державного номеру, так як машина була в ремонті, за що на нього було накладено штраф, з яким він повністю погоджується. Так як, співробітники поліції неодноразово, безпідставно зупиняли його і пропонували пройти обстеження на предмет сп`яніння, чим принижували його гідність, він відмовився проходити обстеження, крім того він не бажав залишати свій автомобіль без нагляду. В якості доказів він має декілька висновків, щодо результатів медичного огляду, які не підтвердили підозри співробітників поліції про його сп`яніння. Крім того, копію протоколу йому не вручено, а з відеозапису видно, що він знаходився у нормальному стані. Також, йому не було роз`яснено, що за відмову від медичного огляду він несе відповідальність, як за управління автомобілем у нетверезому стані. Просить скасувати постанову судді від 11.06.2020 р., та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 на підтримку доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, постанова Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 червня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП останнім не оскаржується, а тому підстав вважати її незаконною або необґрунтованою немає.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання за доводами апеляції щодо оскарження судового рішення лише в частині ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що в установленому судом місці та час він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушення п.2.5 ПДР від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є належними і допустимими доказами по справі.

Із дослідженого відеозапису нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці чи проїхати в медичний заклад, проте водій у присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, додатково вказуючи, що вчора пив.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винуватим у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта, що працівниками поліції не було роз`яснено наслідків його відмови неспроможні, оскільки в силу ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.

Доводи щодо не вручення копії протоколу ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, так як останній відмовився від підпису в протоколі та отриманні його копії про що засвідчили свідки у письмових поясненнях.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 червня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладеноадміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник