ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В. за участю секретаря Жечевої А.В., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , представника особи, яка притягується до відповідальності - адвоката Буділка П.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УПП в Запорізькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21.11.2019 року о 03-54 годині в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, буд. 66, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Dragger та у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №131749 від 21.11.2019 складений на підставі порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначив, що протокол складений безпідставно, адже алкоголь він не споживав. Зазначив, що йому було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою Драгер, однак він алкотестеру не довіряє, а у лікарню не пропонували проїхати. Також зазначив, що у нього навіть не забрали водійське посвідчення.

Захисник заявив клопотання про закриття провадження у даній справі з огляду на те, що працівниками патрульної поліції складено протокол, який порушує вимоги ст. 254 КУпАП та не було дотримано норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме свідком було підписано порожній бланк, алкотестер ОСОБА_1 не пред`являли, у медичний заклад поїхати не пропонували.

Адвокатом також у судовому засіданні 20.02.2020 року було заявлено клопотання про виклик та допит поліцейських, які складали протокол.

Судом відмовляється в задоволенні цього клопотання, оскільки докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, мають всю вичерпну інформацію для всебічного розгляду справи, складення протоколу є службовим обов`язком поліцейських, з урахуванням відсутності на час розгляду справи будь-яких скарг на дії поліцейських, заявлення клопотання про виклик поліцейських у шостому судовому засіданні по цій справі, за обставинами складення 21.11.2019 року (майже три місяці тому) протоколу про адміністративне правопорушення розцінюється судом як намагання ОСОБА_1 затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що приймав участь у проведенні із іншим понятим, ім`я якого не пам`ятає, і бачив правопорушника, якому було запропоновано продути Драгер, і він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння значив, що недовіряє Драгеру, після чого було запропоновано медичне освідування, однак останній відмовився. Свідок підписав протокол, акт огляду, однак у письмових поясненнях підписувався під пустим місцем, пройшло багато часу і він багато чого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом вживалися заходи для виклику зазначеного в протоколі свідка ОСОБА_3 , проте в судове засідання вони на з`явилися, застосування примусового приводу до свідків чинним КУпАП не передбачено, з огляду на, що суд ухвалив розглядати справу у відсутність свідка.

Дослідивши матеріали справи, у т.ч. відтворивши долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписом з відеореєстраторів поліцейських, заслухавши пояснення ОСОБА_1 захисника Буділка П.В.., свідка ОСОБА_2 , оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень повністю доказана та знайшла своє підтвердження наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду даної справи.

Так, під час розгляду даної справи переглянутий відеозапис з камер спостереження, відповідно до якого, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху, під час вирішення питання про складення постанови за порушення зупинки за стоп-лінінєю, працівниками поліції ОСОБА_1 повідомлено про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП. Крім того, під час перегляду відеозапису встановлено, що під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану сп`яніння були присутні свідки, які надали письмові пояснення з даного приводу та власноручно їх підписали, які долучені до матеріалів справи, ОСОБА_1 роз`яснено його права ,передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення визнається протиправною, винною дією чи бездіяльністю, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно, об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, яким надано право на його проведення.

Судом встановлено, що 21.11.2019 року о 03-54 годині в м. Запоріжжі по вул. Перемоги, буд. 66, водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Також судом встановлено, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням приладу Alcotest Dragger та від проходження такого огляду у медичному закладі у законному порядку. Вказане правопорушення зафіксоване в протоколі серії ОБ №131749 від 21.11.2019 року та підтверджується оглянутим судом відеозаписом, долученим до матеріалів справи та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ№131749 від 21.11.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, жодних зауважень або заперечень в Акті огляду немає, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ставити під сумнів які підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. із відеозаписом, доданим до протоколу, відтвореним при розгляді справи, поясненнями свідка ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

З долученого відеозапису, встановлено, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 при цьому останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (що вбачалося з його поведінки), на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній неодноразово відмовлявся від проходження огляду і не заявляв жодних клопотань.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , встановлено, що обидва були очевидцями того, що 21.11.2019 року о 04:15 по вул. Перемоги, 66 у м. Запоріжжя ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського на місці та у медичному закладі у встановленому законом порядку, що також підтверджується відеозаписом з камери патрульного поліцейського, доданого до матеріалів справи.

При цьому у суду немає підстав ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_4 оскільки його пояснення містять обставини, які підлягають доказуванню у даному провадженні і узгоджуються з іншими доказами у справі, а деякі неточності в його показах, не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Суд ставиться критично до невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні зазначеного правопорушення і позицію ОСОБА_1 та його захисника стосовно неналежності доказів у справі, за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Версія ОСОБА_1 про те, що йому не пропонували пройти огляд в медичному закладі є непереконливою, нелогічною і суперечить дослідженим доказам, у тому числі і самому відеозапису, на якому чітко видно про роз`яснення йому права пройти огляд у медичному закладі, на що останній відмовився. Тим більше у протоколі про адміністративне правопорушення сам ОСОБА_1 зазначив, що був тверезий, однак відмовився від перевірки.

Також ОСОБА_1 доказів звернення до керівництва поліцейського зі скаргою щодо використання поліцейським завідомо неправдивої інформації при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів звернення до компетентних органів щодо фальсифікації працівниками поліції службових документів, отримання письмових пояснень під тиском, не роз`яснення йому прав та обов`язків, суду не надав.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення.

Неспроможними є твердження і про те, що водійські посвідчення у ОСОБА_1 не вилучалися, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично відмовився їх передати на вимогу поліцейського, і поліцейській вказав на те, що застосовувати фізичну силу для відбирання водійських прав він не має права.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він не вживає алкоголь, у тому числі і у день складення протоколу, не спростовує змісту його відмови, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння і обґрунтованих підстав для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у нього не було.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду зафіксований у присутності свідків. Будь-яких порушень з боку поліцейських при оформленні даного адміністративного матеріалу не вбачається, а доводи про протилежне, нічим не підтверджуються.

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, працівниками патрульної поліції було дотримано всіх вимог, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376. Крім того, проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №131749 від 21.11.2019 року, суд приходить до висновку, що він складений у відповідності до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, в судовому засіданні доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 24.03.2019 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП., тому судвважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене у вигляді штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 245, 268 ч.2, 283, 284 ч.1 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, призначеного судом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.В. Апаллонова