Номер провадження: 33/813/60/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: ОСОБА_1 і його адвоката Шабрової О.Ю. та Добровольського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №160751 від 21.09.2019р., ОСОБА_2 21 вересня 2019 року о 10.40 год., керуючи автомобілем Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Небесної Сотні в м. Одесі, напроти будинку №31а, при виїзді з двору будинку не надав перевагу в русі транспортному засобу Nissan Murano, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по пр. Небесної Сотні, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнаний невинним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (а. с. 9).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 04 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року є незаконною, винесеною без з`ясування всіх обставин справи, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що саме дії водія ОСОБА_2 створили аварійну ситуацію та стали причиною зіткнення транспортних засобів Honda Civic, д/н НОМЕР_1 та Nissan Murano, д/н НОМЕР_2 , 21 вересня 2019 року, а саме порушення ним вимог п. п. 10.1 10.4 ПДР. Також зазначено, що ОСОБА_2 грубо порушив ПДР та проігнорував дорожні знаки 4.2 та 2.1 виїжджаючи з прилеглої території відразу зайняв другий ряд головної дороги, чим спричинив зіткнення автомобілів (а. с. 12-20).

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року, мотивуючи тим, що про дату та час розгляду справи він не сповіщалося, 25 листопада 2019 року йому стало відомо про наявність оскаржуваної постанови, тому скаржник не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 12).

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи у той же строк.

З матеріалів справи вбачається, що даних про сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи матеріали справи не містять. Також вбачається, що 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, про що розписався (а. с. 11).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Шабрової О.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити та ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи невинуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно доказів наявних у матеріалах справи вбачається, що в діях ОСОБА_2 не вбачається сукупності обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та наявності причинного зв`язку між його діями та наслідками, які настали.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 10.2 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 10.2 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Пунктом 10.2 ПДР встановлено, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №160751 від 21.09.2019р., ОСОБА_2 21 вересня 2019 року о 10.40 год., керуючи автомобілем Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Небесної Сотні в м. Одесі, напроти будинку №31а, при виїзді з двору будинку не надав перевагу в русі транспортному засобу Nissan Murano, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по пр. Небесної Сотні, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху (а. с. 1).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , які він також підтримав в судовому засіданні апеляційного суду, він перебуваючи на другорядній дорозі (вул. Лінія 13-го трамвая) зупинився відповідно до встановлених дорожніх знаків, уступаючи дорогу учасникам головної дороги, дочекавшись червоного кольору світлофору для учасників головної дороги, почав повільно виїжджати на головну дорогу, яка складається з трьох односторонніх рядів. Справа, в першому ряді, переді ОСОБА_2 був автомобіль, який зупинився за стоп-лінією, пропускаючи пішоходів, тому він повільно повертав направо рухаючись до другого ряду. Зліва від нього зупинився тролейбус, перед стоп-лінією, на червоний сигнал світлофору. В той час, водій автомобіля Ніссан Мурано, не зупинившись на червоний сигнал світлофору перед стоп-лінією, не маючи видимість з права, порушуючи правила дорожнього руху (а. с. 4, 7-8).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , він рухаючись по вул. Небесної Сотні в центральному ряду на автомобілі Ніссан Мурано, в сторону вул. Інглезі, в районі 13-ї Лінії трамвая, на світлофорі з правого ряду виїхав автомобіль марки Хонда, не переконавшись що середній ряд не має перешкод, він почав екстрене гальмування приблизно в 2-3-х метрів від автомобіля, при цьому подавав звуковий сигнал, однак водій автомобіля Хонда продовжував рух і внаслідок цього відбулось ДТП. Також ОСОБА_1 зазначив, що не міг очікувати зіткнення, так як при виїзді з 13-ї лінії стоїть знак «Дати дорогу», однак автомобіль Хонда поїхав не в правий ряд, а в центральний (а. с. 3).

Отже, на підставі викладено вбачається, що водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дали суперечливі пояснення щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 21 вересня 2019 року, за їх участі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що з наявних в матеріалах справи доказів не можливо встановити, що ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, та саме в його діях наявних причинний зв`язок з наслідками, які настали є законним.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький