Справа №333/2577/20
Провадження №3/333/1087/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063034 від 23.05.2020 року, 23.05.2020 року в 01 год. 25 хв. на автодорозі М-18 Харків-Сімферополь, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння ( нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КК України.

До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 27.05.2020 року.

Розгляд вказаної справи суддя призначав на 11.06.2020 року, 28.07.2020 року та 19.08.2020 року. Водночас, на вказані судові засіданні ОСОБА_1 до суду не з`явився.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у графі «місце проживання (перебування)» працівником поліції вказано фактично дві адреси: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . Саме за вказаними адресами суддя викликав ОСОБА_1 у судові засіданні.

Поштовий конверт із судовою повісткою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд.94 повернувся до суду із поміткою «відсутня така адреса», що дійсно підтверджується картою м. Запоріжжя.

Поштові конверти із судовими повістками за адресою: АДРЕСА_2 поверталися до суду із поміткою: «адресат відсутній».

За запитом суду юридичний відділ департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради повідомив, що інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було надано копій жодних документів відносно ОСОБА_1 щодо становлення його анкетних даних, у т.ч. місця реєстрації. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення особу ОСОБА_1 було встановлено: «за закордонним паспортом серії НОМЕР_2 від 09.04.2019 року».

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, надані працівниками поліції (протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №063034 від 23.05.2020 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.05.2020 року, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , диска з відеозаписом), суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно п.2.5 Правил Дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п.п. 6,10 Розділу II «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно положень ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, законодавець чітко передбачив, що у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №063034 від 23.05.2020 року, водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Водночас, вказаний факт на думку судді не підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами.

Під час дослідження відеозапису (файл «Мільцов») встановлено, що вказаний запис не проводився за допомогою нагрудної камери працівника поліції, так як відсутні будь-які дані, що на це вказують: номер нагрудної камери, дата запису. На зазначеному відеозаписі, який триває лише 35 секунд чоловік, який представився як ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стоїть біля автомобіля, номерний знак якого вбачається лише фрагментарно. На питання особи, яка здійснювала відеозапис, щодо вживання алкогольних напоїв перед керуванням транспортним засобом, ОСОБА_1 відповів, що випив пляшку пива.

У подальшому, особа, яка здійснювала відеозапис дослівно запитала ОСОБА_1 : «медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою прибору «Драгер» і на Сєдова, 31?».

Таким чином, у питанні, яке ставилося ОСОБА_1 взагалі вбачається, що працівник поліції не вимагає від ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому що спочатку зазначає про медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, хоча це неможливо, а щодо медичного закладу, лише зазначає: «на Сєдова, 31».

При цьому, на відеозаписі взагалі не видно присутність свідків, які повинні були фактично засвідчити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у т.ч. і у медичному закладі.

У поясненнях свідка ОСОБА_2 вказано, що його було запрошено працівниками поліції у якості свідка 23.05.2020 року о 01 год. 20 хв., тобто фактично ще до моменту, коли ОСОБА_1 керував транспортним засобом, так як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що останній керував автомобілем 23.05.2020 року о 01 год. 25 хв. Також, у поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що у його присутності ОСОБА_1 відмовився від освідування за допомогою алкотестера та від медичного освідування. Тобто, взагалі мова не йде про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Суддя, також звертає увагу, що прізвище свідка ОСОБА_2 у протоколі про адміністративне правопорушення вказано як « ОСОБА_2 ».

Аналогічні пояснення були прийняті і від свідка ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 від освідування. ОСОБА_3 згідно його пояснення був запрошений працівниками поліції як свідок 23.05.2020 року о 01 год. 25 хв., тобто саме у той же час, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Перевірити пояснення ОСОБА_3 у суді не надалося можливим у зв`язку з тим, що у поясненнях останнього та у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі неправильно вказана адреса проживання ОСОБА_3 (без квартири у багатоквартирному будинку).

Також, є сумніви щодо часу опитування вказаних свідків, так як фактично одна й та сама особа поліцейський Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 в один і той же час одночасно опитує двох свідків. Так, з 01 год. 30 хв. по 01 год. 37 хв. 23.05.2020 року він опитує ОСОБА_2 , а з 01 год. 31 хв. по 01. год. 39 хв. 23.05.2020 року ОСОБА_3 .

Зазначені факти не дають можливості судді оцінити дані, вказані у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як належні та допустимі докази.

Крім того, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено 23.05.2020 року о 01 год. 40 хв., а фактично працівник поліції направляв ОСОБА_1 до медичного закладу (ЗОНД) 23.05.2020 року о 01 год. 45 хв., тобто вже після складання зазначеного протоколу. Зазначене підтверджується даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.05.2020 року.

Таким чином, фактично у судовому засіданні встановлено факт порушення порядку процедури огляду на стан сп`яніння у ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Місцем вчинення адміністративного правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено: автодорога М-18 «Харків-Сімферополь». Водночас, на думку судді, фактично працівником поліції не конкретизовано місце вчинення правопорушення, так як зазначена автодорога починається у м. Харкові, проходить через Мерефу, Красноград, Перещепине, Новомосковськ, Запоріжжя, Василівку, Мелітополь, Новоолексіївку, Джанкой, Сімферополь, Алушту, Гурзуф, Масандру та закінчується у м. Ялта. Тобто, взагалі правильна назва автодороги М-18 - «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» та вона має загальну довжину 687,7 км.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,- визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

У даному випадку дані протоколу про адміністративне правопорушення суперечать даним, встановленим під час судового розгляду, а саме: що була вимога працівника поліції пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, на думку судді, необхідно провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод