Справа № 214/1125/20
3/214/791/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, працюючої головним бухгалтером ТОВ «КАЗБЕГ», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.01.2019 року №4871/04-36-57-30, ОСОБА_1 , працюючі головним бухгалтером ТОВ «КАЗБЕГ», порушила п.50.1 ст.50, п.57.1 ст.57 гл.2 розділу ІІ та п.203.2 ст.203 розділу Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно надала платіжне доручення до установи банку зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів по декларації з податку на додану вартість від 15.08.2019 року № по терміну сплати 30.08.2019 року, фактично сплачено 24.10.2019 року, по декларації з податку на додану вартість від 17.09.2019 року № по терміну сплати 30.09.2019 року, фактично сплачено 24.10.2019 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.163-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, пояснила, що вчинила правопорушення у зв`язку з відсутністю коштів на розрахунковому рахунку. У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів та, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, зокрема, дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Разом з цим, досліджені фактичні обставини справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 вказаних кваліфікуючих ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП й, відповідно, про доведеність вини останнього у його вчиненні.

Згідно з положеннями ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Окрім того, згідно з п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції №1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Разом з цим, під час дослідження протоколу щодо складеного щодо ОСОБА_1 , судом встановлено, що при його складанні головним державним ревізором не розкрито суть адміністративного правопорушення, вона викладена формально, не конкретно, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.163-2 КУпАП.

Отже, у складеному протоколі належним чином не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 має бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Також, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення встановлені ст.33 КУпАП, згідно з якими стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються зокрема, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається, зокрема повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (п.2 ст.35 КУпАП). При цьому, якщо особу протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі дії (за повторне вчинення правопорушення) межі розміру адміністративного штрафу збільшуються.

Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, для визнання правопорушення «повторним» з метою застосування адміністративної відповідальності визначальним є факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за такі самі дії (за таке саме правопорушення), та відповідно винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. При цьому, перебіг календарного року розпочинається з моменту винесення постанови про накладення адміністративного стягнення (притягнення особи до адміністративної відповідальності) за попереднє правопорушення за такі самі дії (за таке саме правопорушення).

Так, працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.163-2 КУпАП, тобто за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Разом з цим, до матеріалів справи не додано будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повторно протягом року, зокрема, належним чином завірених копій постанов, що набрали законної сили, про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про повторність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, хоча обов`язок по збиранню доказів, відповідно до ст.ст.251, 254 КУпАП, покладено на особу, яка уповноважена складати протокол.

Отже, досліджені судом протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 та матеріали, додані до нього, не підтверджують наявності в її діях вказаних кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП й, відповідно, не свідчать про доведеність вини останньої у його вчиненні.

Окрім вищенаведених доказів у матеріалах справи наявна лише копія акта (без номера та без дати) про результати камеральної перевірки ТОВ «КАЗБЕГ» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період: 15.08.2019 року по 24.10.2019 року, що сама по собі не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

Всі зазначені вище порушення, допущені працівниками ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про недоведеність вини ОСОБА_1 та унеможливлюють притягнення її до відповідальності за ч.2 ст.163-2 КУпАП.

На думку судді, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Згідноз положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Поміж іншим, у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно з ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Враховуючи, що обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення нею такого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.163-2, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, 252, 280, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.163-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Чернова