П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 181/160/20

Провадження № 3/181/69/20

21.02.20 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Літвінова Л.Ф., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студент ДЦПТО «Оператор поштового зв`язку», мешканець АДРЕСА_1 , притягнутого по ст.ст.44,185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2019 року о 10 годині 45 хвилин ОСОБА_1 по вул.Спортивна, смт.Межова, Дніпропетровської області незаконно зберігав при собі у правій кишені спортивних штанів паперовий згорток у середині якого знаходилась подрібнена речовина рослинного походження схожа на рослини конопель - канабісу, вагою 0,4186гр. без мети збуту для власного вживання у невеликих розмірах, що підтверджується висновком експерта №1/8.6/5119 від 28 січня 2020 року. При поверхневому огляді ОСОБА_1 почав тікати та на законну вимогу працівників Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області припинити адміністративні правопорушення не реагував. Був затриманий із застосуванням спеціальних засобів у вигляді кайданок.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, та вказав, що у подальшому подібних правопорушень не допустить.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ст.44 та ст.185 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , вважаю, що, згідно ст.36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи №181/160/20 (провадження №3/181/69/20).

Під час вивчення матеріалів справ про адміністративне правопорушення було встановлено, що підтвердженням правопорушень ОСОБА_1 є наступні докази:

- протоколи про адміністративні правопорушення від 16 грудня 2019 року та 13 лютого 2020 року;

- письмові пояснення ОСОБА_2 ,

- протокол поверхневої перевірки (огляду) від 16 грудня 2019 року,

- постанова слідчого СВ Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 11 лютого 2020 року про закриття кримінального провадження,

-постанова СВ Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 11 лютого 2020 року про визнання і приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів,

-висновок експерта.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що

ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст.44 та ст.185 КУпАП, оскільки цей факт підтверджується матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, враховується, що правопорушення скоєно вперше, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вину визнала, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту, передбачених санкціями ст.44 та 185 КУпАП, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі Гарсія Манібардо проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У зв`язку з цим необхідно надати десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення постанови складає 420 гривень 40 копійок.

Керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.44 та ст.185 КУпАП та ст.ст.221, 249, 252,283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 №181/160/20 (провадження №3/181/69/20) по

ст.44 КУпАП та №181/161/20 (провадження №3/181/70/20) по ст.185 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №181/160/20 (провадження №3/181/69/20).

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.44 та ст.185 КУпАП і на підставі ч.2 ст.36 цього Кодексу піддати адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Речовий доказ у вигляді одного опечатаного експертного пакету №0981666 в середині якого знаходиться канабіс - речовина масою 0,3850 грам знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотирьохсот двадцяти) гривень 40 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконання зазначеної постанови допустити через десять днів з дня її винесення. В разі оскарження після відповідного рішення апеляційного суду. Негайному виконанню не допускати.

Суддя: Л. Ф. Літвінова