Справа № 676/3385/20
Номер провадження 3/676/1445/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Воєвідко Я.І., за участю секретаря судових засідань Марчук К.В., розглянувши у відкритому судовому засідання протокол та матеріали справи, що надійшли від Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя по АДРЕСА_1 , непрацюючого за ч.1 ст.164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від Державної служби України з безпеки на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії № 0000844 від 24.06.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 о 09.50 год. 24.06.2020 року на а/д Н-03 289 км надав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем НОМЕР_1 без ліцензії на здійснення даного виду господарської діяльності. Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.164 КУпАП.

В судове засідання, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час розгляду справи судом повідомлений завчасно належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, а відтак за вказаних обставин його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши протокол про адміністративне праворушення та письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання, передбачені ст.1 КУпАП, в якій зазначено, що завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Згідно ст.42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У той же час, у протоколі про адміністративне правопорушення серії № 0000844 від 24.06.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП при викладі обставин вчинення адміністративного правопорушення інспектором не відображено період часу, протягом якого останній здійснював господарську діяльність, тоді як саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені істотні обставини справи, зокрема усі елементи складу адміністративного правопорушення. Зокрема, стосовно ч.1 ст.164 КУпАП необхідно зазначати обставини щодо часу, протягом якого особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); а також усі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, що здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності;

Разом з тим, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні належним чином бути перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Крім того, пасажирів, або ж свідків правопорушення, які б могли надати пояснення щодо надання ОСОБА_1 послуг по перевезенню пасажирів в протоколі не зазначено, суду не забезпечено і не надано.

Поряд з цим, на доданих інспектором фото світлинах автомобіля, яким керував ОСОБА_1 докази знаходження на ньому зовнішніх візуальних ознак «таксі» відсутні, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, який не підписаний свідками, копія посвідчення водія ОСОБА_1 , копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 та фотознімок автомобіля НОМЕР_1 на якому відсутній його водій, а особа, що перебуває на місці пасажира не встановлена - повною міру, свідчать про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Слід додати, що жодних доказів того, що ОСОБА_1 перевозив пасажирів за плату до матеріалів справи не надано та не наведено конкретної норми закону, який регулює зайняття господарською діяльністю з перевезення пасажирів та які саме норми Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» останнім порушено, а наявність долучених фото світлин документів та автомобіля не може свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних інших доказів, які б свідчили про самостійність, регулярність діяльності правопорушника, отримання від такої діяльності прибутку, в тому числі в день складання протоколу, тож фактично докази провадження порушником господарської діяльності як суб`єкта господарювання - відсутні. Також не викладено в протоколі фактичних обставин правопорушення, не вказано осіб, яким він давав послуги таксі та чи надавались такі послуги за грошові кошти.

Судом враховано і той факт, що ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною нормою, а тому в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, назву документа та спеціальний закон - спеціальна норма статті закону, інструкція чи будь-який інший нормативний акт, які порушив ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідним наголосити, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі серії № 0000844 від 24.06.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП не відображають всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, зокрема, надання послуг щодо перевезення пасажирів більше одного разу, а тому в даному випадку відсутня систематичність, як істотна ознака підприємницької діяльності, тому суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, відтак вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 294 КУпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Я.І. Воєвідко