ПОСТАНОВА

Іменем України

№ 610/2061/20

№ 3/610/843/2020

м. Балаклія 07.09.2020 року

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Ворошиловоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 470904 від 19.08.2020р. убачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що «19.08.2020р. близько 14.35год. на а/ш Балаклія-Гусарівка, керуючи автобусом БАЗ А 079.25 д.н.з. НОМЕР_2 перевозив пасажирів без засобів індивідуального захисту, чим порушив Постанову КМУ № 641 п. 1 п. 10, № 712 від 12.08.2020 п. 10, правила карантину людей».

Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфіковані ст. 44-3 КУпАП, якою передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту обвинувачення, викладеного в Протоколі вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а саме перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту.

Згідно постанови КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами від 12.08.2020р. № 712 було встановлено з 1 серпня 2020 р. до 31 серпня 2020 р. на усій території України карантин.

Підпунктом 1 п. 10 вказаної постанови, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , заборонено до 31 серпня 2020 року перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Суб'єктом відповідальності при порушенні цього пункту є особи, які перебувають в громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Однак, з наявних у суду матеріалів не вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автобусом без вдягнутих засобів індивідуального захисту, в наданих матеріалах взагалі відсутня інформація про це.

Разом з тим, з суті обвинувачення, викладеного в Протоколі, не можливо достовірно стверджувати, що ОСОБА_1 інкримінується саме перебування в громадському транспорті під час перевезення ним пасажирів без засобу індивідуального захисту, тобто порушення саме цього пункту постанови КМУ, оскільки перевезення пасажирів без засобів індивідуального захисту заборонено також п.п. 2 п. 11 вищевказаної постанови КМУ.

Отже, поліцейським в Протоколі не конкретизовано склад адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту протоколу неможливо встановити, які саме дії ставляться у вину ОСОБА_1 : відсутність у водія засобів індивідуального захисту під час перевезення ним пасажирів, або ж нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

В своїх письмових поясненнях від 19.08.2020р., ОСОБА_1 вказав, що дійсно 19.08.2020р. він здійснював перевезення пасажирів на маршруті Барвінкове-Харків. При посадці пасажирів у автобус усі були в захисних масках, чому вони їх зняли йому невідомо. В протокольних поясненнях зазначив, що він з об`єктивних причин не міг контролювати наявність одягнутих захисних масок під час руху автобуса.

Отже, виходячи з наявних матеріалів справи, можливо зробити висновок, що ОСОБА_1 інкримінується порушення саме п.п. 2 п. 11 Постанови КМУ № 641, тобто нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

Суб'єктом відповідальності в цьому випадку є перевізник, який несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, в тому числі виготовлених самостійно.

За визначенням ст. 1 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, поняття «водій» та «перевізник» в силу закону не є тотожними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній складено саме щодо водія ОСОБА_1 .

Документів, які б свідчили про те, що вказана особа одночасно є і перевізником, і водієм, до матеріалів справи не надано, а суд позбавлений можливості встановлювати ці обставини самостійно.

Отже, ОСОБА_1 не є перевізником, тому не є суб'єктом правопорушення у виді не забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту та нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

Крім того, слід зауважити, що в силу приписів пп. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Наведені приписи унеможливлюють безперервне здійснення водієм контролю за використанням пасажирами засобів індивідуального захисту безпосередньо у дорозі.

Між тим відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 247, 252, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Стригуненко