Справа№672/452/20
Номер провадження 3/672/323/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ставиться в вину те, що 28.03.20 р., о 19 год. 40 хв. він керував транспортним засобом марки Рено Лагуна д/н НОМЕР_1 по вул. Миру 20 у м. Городок Хмельницької області, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9(а) ПДР України.

За викликом суду для розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, однак його захисник Столяр М.В. подав письму заяву про розгляд справи у їх відсутності, також вказав, що його підзахисний вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнає. Справу відносно нього просить закрити в зв`язку із істотними порушеннями законодавства, які були допущені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Дана справа в провадження судді надійшла 02.09.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення встановлюються серед іншого: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків…, а також іншими документами.

Ч. 2,3 ст.266 КУпАП визначено наступне.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 28.03.2020 р. у ньому відсутні будь-які свідки.

В той же час, працівники поліції, виконуючи вимоги ч.3 ст.266 КУпАП мали б зафіксувати відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів саме в присутності двох свідків.

З матеріалів справи вбачається, що будь-які свідки у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані, а отже має місце порушення процедури його проведення.

Ч.5 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, висновок Городоцької ЦРЛ, яким встановлено факт сп`яніння у ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки порушена процедура, визначена ч.3 ст.266 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з ч.3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, суддею також враховуються вимоги п.6 розд. ІІ, п.2 розд.ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв.Наказом МВС 18.12.2018 р. №1026, де визначено, що: під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З дослідженого суддею запису, що долучений до матеріалів справи вбачається, що на ньому не зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, а отже не доведено сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

В даному випадку, при фіксації правопорушення правоохоронними органами, було допущено вищевказані порушення, за яких здобуті ними докази є недопустимими і не можуть свідчити про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, судді враховує наступне.

Правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 1 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння - втратила чинність.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ч.2 ст. 8 КУпАП вказує на те, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

3 липня 2020 року в газеті «Голос України» було опубліковано Закон від 17 червня 2020 року № 720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 1 липня 2020 року.

Така норма розділу ІІ Закону від 17 червня 2020 року №720-IX - суперечить вимогам ч. 5 ст. 94 Конституції України.

Так, ч.5 ст. 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

При цьому, така норма про набрання чинності Закону від 17 червня 2020 року № 720-IX суперечить вимогам ст. 8 Конституції, згідно із якою Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, на адміністративні правопорушення, що мали місце до 1 липня 2020 року та були передбачені ст. 130 КУпАП в попередній її редакції, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Виходячи з визначення поняття «адміністративне правопорушення», слід дійти висновку про те, що відсутність передбаченої законом адміністративної відповідальності за певну протиправну дію (бездіяльність) унеможливлює кваліфікацію таких дій за нормами КУпАП, а відтак виключення з диспозиції норми КУпАП суб"єктів, певних предметів посягання та одночасне включення їх до диспозиції кримінально-правової норми свідчить не про посилення, а про скасування адміністративної відповідальності за відповідні протиправні дії.

Крім того, суддя враховує наступне.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Nulla poena sine lege (ніякого покарання без закону) принцип права, відповідно до якого ніхто не може бути покараний за вчинення чогось, що не заборонено законом. Цей принцип прийнятий і закріплений у сучасних демократичних державах як основа верховенства права.

Також, вказаний принцип закріплено у статті 7 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Суддя зауважує, що з огляду на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції…

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява №16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Також суддя не вважає за можливе при ухваленні даного судового рішення брати до уваги лист Верховного Суду з роз`ясненнями про необхідність притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП в редакції статті, що діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

В даному роз`ясненні має місце посилання на ультраактивну дію закону в часі.

Традиційно це поняття визначається як дія нормативного акта після втрати ним чинності. Надання нормативному акту ультраактивної дії є винятковим способом переходу до нових правил регулювання суспільних відносин, який здійснюється виключно за вказівкою нормотворця.

Однак, в вищезгаданому листі при цьому не враховано, що дана дія не може стосуватись закону про відповідальність (кримінальну чи адміністративну), оскільки це суперечить ст.58 Конституції України.

Отже, суд не має задля усунення помилок законодавця, в порушення норм Конституції України та положень КУпАП щодо дії закону в часі, принципу верховенства права, притягувати осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП без будь-яких належних та законних для того підстав.

Принцип неретроактивності нормативних актів закріплений у ст.58 Конституції України, в інтерпретації Конституційного Суду України, поширюється лише на фізичних осіб (рішення від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів): "Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу".

Також, одним з підходів до розуміння зворотної дії в часі, у правових системах діє правило, що коли закон анулює попередній закон, анульоване законодавство більше не застосовується до ситуацій, до яких раніше застосовувалося, навіть якщо такі ситуації виникли, перш ніж закон був анульований. Принцип заборони застосування таких законів називають «Nullum crimen», «nulla poena sine praevia lege poenali», особливо в європейських континентальних системах. Це пов`язано з принципом законності.

Незважаючи на те, що ст.130 КУпАП в період часу з 01.07.2020 року по 03.07.2020 року була чинною, однак згідно її редакції вона поширювалась на спеціального суб`єкта судноводіїв, тоді як водій транспортного засобу не був суб`єктом відповідальності за даною статтею, а отже відносно даної категорії осіб має місце скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

П.6 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність».

З врахуванням вищевикладеного, суддя приходить до висновку про безумовну необхідність закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 266, 284, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягненняКоваля ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності - в провадженні закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя: