ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/347/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2019р. серії БД №243301 - закрито за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно постанови, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03.05.2019р. серії БД №243301, водій ОСОБА_2 03 травня 2019 року о 10 год. 01 хв. на А/Д обхід м. Тернопіль км 15+170м., керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в попутному напрямку не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Камаз» номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Закриття провадження відносно ОСОБА_2 суд першої інстанції мотивував тим, що із встановлених обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди не вбачається порушення водієм ОСОБА_2 пунктів 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода, оскільки дії водіїв в даному випадку регулюються іншими пунктами Правил дорожнього руху. Також, за час розгляду цієї справи її матеріали направлялись на дооформлення до Тернопільського відділення поліції, однак недоліки не були усуненні

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити пропущений термін подання апеляційної скарги та прийняти апеляційну скаргу до розгляду; постанову Тернопільського місьрайонного суд Тернопільської області від 10 березня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути винуватця ДТП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно з санкцією ст. 124 КУпАП та вирішити питання про відшкодування винуватцем ДТП майнової шкоди йому, як потерпілому. Свої вимоги мотивує тим, що суд не дав належної об`єктивної оцінки доказам, не дослідив обставин ДТП, які були зафіксовані у протоколі і не з`ясував порушення винуватцем ДТП ОСОБА_2 правил обгону транспортного засобу, які зафіксовані у п. 14.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що він є власником автомобіля "Камаз" і потерпілим у цій справі, оскільки внаслідок ДТП за участю водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цьому автомобілю завдано механічних пошкоджень ,а також просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_4 , який керував належним йому Камазом та водія ОСОБА_3 і його представника Янчишина В.Й., який повідомлений про час та місце апеляційного розгляду;

пояснення ОСОБА_2 і доводи його захисника Бакальця І.Г., які заперечили проти доводів апеляційної скарги;

проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2020 року, суддя приходить до висновку, що його слід поновити, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності розглянута без участі апелянта. Про час та місце розгляду справи йому відомо не було. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 копію постанови отримав 27 липня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 04 серпня 2020 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції закриття провадження за ст.124 КУпАП мотивував тим, що наявними у справі матеріалами не доведено наявність у діях ОСОБА_2 порушень п. 2.3 (б), п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України, які призвели до вчинення даного ДТП.

Такий висновок суду є правильним виходячи з наступного.

У протоколі про адміністративне правопорушення Серія БД №243301 від 03 травня 2019 року щодо суті правопорушення вказано, що ОСОБА_2 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної дистанції та інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем Камаз, чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України.

Пункт 2.3 (б) ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.1 ПДР України передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 13.1 ПДР України вказує, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Аналізуючи зазначені у протоколі обставини та вищевказані норми права, порушення яких інкримінують ОСОБА_2 , суд першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки наведений у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.05.2019р. №243301 відносно ОСОБА_2 зміст правопорушення за ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.05.2019р. за участю автомобілів під керуванням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме відсутня інформація про участь в ДТП водія автомобіля марки «Шкода» ОСОБА_3 , хоча в цьому ж протоколі він вказаний поліцейським в якості потерпілого.

Як вбачається із матеріалів справи за час розгляду цієї справи, суд першої інстанції неодноразово (постанови від 16 травня 2019 року, 14 червня 2019 року, 04 листопада 2019 року) направляв матеріали справи на дооформленая до Тернопільського відділення поліції, де зазначав, що у протоколах про адміністративні правопорушення від 03 травня 2019 року поліцейським лише зазначені пункти 2.3 (б), 12.1 та 13.1 ПДР України, які порушили водії, проте, в даному випадку водіями вчинялися маневри обгону, безпечність та заборона яких регулюється Розділом 14 ПДР України. Крім того, суд вказував, що в протоколі відносно ОСОБА_2 потерпілим крім ОСОБА_4 (водія автомобіля Камаз) вказано також ОСОБА_3 (водія автомобіля Шкода Октавія), однак не зазначено які дії ОСОБА_2 спричинили пошкодження автомобіля Шкода Октавія і за яких обставин водій ОСОБА_3 був учасником цієї ДТП. Незважаючи на неодноразові вказівки суду першої інстанції на ці та інші недоліки оформлення матеріалів справи, вони були проігноровані працівниками поліції, які 27 грудня 2019 року в черговий раз направили матеріали справи до Тернопільського міськрайонного суду не усунувши зазначені в постанові від 04 листопада 2019 року недоліки.

Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності і безсторонності, виконати вимоги ст.ст.245,280 КУпАП і усунути наявні у справі суперечності шляхом чергового повернення матеріалів справи відповідному правоохоронному органу для належного оформлення не виявилось можливим через те, що на протязі тривалого часу ним не було усунуто вказані судом недоліки, а тому рішення судом першої інстанції прийнято на підставі тих доказів, які надані сторонами провадження.

Так, в результаті дослідження наявних у справі доказів під час судового розгляду встановлено обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, в ході якої спочатку автомобіль "Шкода Октавія" під керуванням ОСОБА_3 зіткнувся із автомобілем Мерседес Спрінтер під керуванням ОСОБА_2 , який уже після цього зіткнувся з автомобілем Камаз, не вбачається порушення водієм ОСОБА_2 пунктів 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого виникла дорожньо-транспортна пригода, оскільки дії водіїв автомобілів Шкода і Мерседес, які в даному випадку здійснювали обгін автомобіля Камаз, регулюються іншими пунктами Правил дорожнього руху.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує про незаконність оскарженої постанови та неповноту судового розгляду, однак не наводить конкретних обставин і доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Твердження апелянта у скарзі про те, що суд не дав належної об`єктивної оцінки доказам, не дослідив обставин ДТП, які були зафіксовані у протоколі і не з`ясував порушення винуватцем ДТП ОСОБА_2 правил обгону транспортного засобу, які передбачені п. 14.1 ПДР, не можуть бути підставою для скасування судового рішення в цій справі і притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, так як в складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення від 03.05.2019р. №243301 не вказано про порушення ним п.14.1. ПДР.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду про недоведеність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо вирішення питання про відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП майнової шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки в межах цієї справи про адміністративне правопорушення органом, який уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення, його не було належно оформлено.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя