Єдиний унікальний номер №943/1484/20
Провадження №3/943/717/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВАП УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

01 серпня 2020 року о 04 год. 02 хв. на 496 км. автодороги Київ-Чоп (М-06) водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21010», реєстраційний номер НОМЕР_1 » із ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, невиразна вимова), а від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 подав письмові заперечення на складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення та заперечив свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, покликаючись на те, що він не керував вищевказаним автомобілем, який до того ж йому не належить. Цієї ночі він прийшов на АЗС «Окко» в м. Буськ з метою придбання сигарет, але вийшовши із заправки, до нього підійшли трьоє поліцейських, які агресивно та безпідставно звинуватили його у нетверезому керуванні згаданим вище автомобілем та відвезли на службовому автомобілі на поліцейський пост в с. Великосілки, де здійснили оформлення матеріалів справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, незважаючи на те, що він їм пояснював, що автомобіль не його, бачить вперше, на АЗС він прийшов пішки купити сигарет. Проте працівники поліції вчинили щодо нього неправомірні дії психологічного характеру, заставили все підписати та з усім погодитись. Крім того покликався не невідповідність складеного щодо нього протоколу вимогам законодавства, оскільки редакцією статті 130 КУпАП на сайті Верховної Ради України передбачено адміністративну відповідальність за керування у стані сп`яніння лише річковими, морськими або маломірними суднами, а тому кваліфікацію своїх дій у протоколі вважає невірною, а тому просить закрити провадження у справі за відсутністю події і складу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що зі скаргами на неправомірні дії поліцейських він нікуди не звертався, складену щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 01.08.2020 за керування транспортним засобом без посвідчення водія він не оскаржував, як і не заперечив самого факту відмови його в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії БР №008200 від 01.08.2020; письмовими поясненнями двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , матеріалами відеозапису цієї події від 01.08.2020, якими підтверджено відмову ОСОБА_2 у їх присутності від проходження огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння; а також постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №854161 від 01.08.2020, відповідно до якої 01 серпня 2020 року о 04 год. 02 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив приписи п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що були досліджені в ході судового розгляду справи та не ставились під сумнів самим ОСОБА_2 в судовому засіданні. Більше того, ОСОБА_2 не заперечив самого факту відмови його в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість доводи ОСОБА_2 із приводу того, що автомобіль йому не належить та ним він не керував, спростовуються матеріалами відеозапису події, на якому останній відповідаючи на запитання поліцейського, спокійно та чітко повідомляє про марку, модель та номерний знак вищевказаного автомобіля як свого. Також із цього відеозапису видно, що жодних відомостей про неналежність йому вказаного автомобіля чи некерування ним, ОСОБА_2 працівникам поліції не повідомляв. Як нічого не говорив про повідомлену ним в суді версію, що на АЗС він прийшов пішки купити сигарет, але чітко вбачається про добровільні відповіді на поставлені поліцейським запитання та однозначна його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, чого він і не заперечує. Неспроможними суд вважає також покликання ОСОБА_2 на те, що працівники поліції застосували до нього психологічний тиск, оскільки такі спростовуються вищевказаним відеозаписом та відсутністю з його боку будь-яких скарг із цього приводу, що ним було підтверджено в судовому засіданні.

Крім того, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи покликання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки наявні у його діях ознаки вказаного адміністративного правопорушення виключають можливість закриття провадження у даній справі з цих підстав.

Також не заслуговують на увагу, на думку суду, доводи ОСОБА_2 про закриття провадження стосовно нього на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, виходячи із наступного.

Відповідно до вимого п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак, у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була не скасована, а, навпаки, посилена.

Разом із тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`ягніння, відтак відбулася декриміналізація цих дій.

З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, яка була чинна на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, та, з урахуванням того, що на час судового розгляду даної справи стаття 130 КУпАП знову діє в попередній редакції, за якою стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як про те ставиться питання у письмових запереченнях правопорушника, - відсутні.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке в даному випадку є безальтернативним.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 34, 35, 40-1, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень 00 копійок) грн. в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути зі ОСОБА_2 в користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос