Справа № 748/3241/19 Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Провадження № 33/4823/57/20
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директором у ТОВ «Енерготехприлад», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 10 листопада 2019 року, о 13 год. 20 хв., у м. Чернігові, по пров. Коцюбинського, 4Б, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Зазначив, що в порушення вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його участі, незважаючи на те, що ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Вказав, що не вживав і не вживає наркотичних засобів. А виявлені у його біологічних зразках сліди наркотичних речовин можуть бути пов`язані із вживанням знеболюючих ліків, які він вживав, у зв`язку з травмою коліна. Також зазначив, що працівниками поліції під час зупинки у нього не було виявлено жодних ознак наркотичного сп`яніння, оскільки він почував себе добре і знаходився в адекватному стані. Крім того, послався на відсутність тяжких наслідків від його дій, перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, а його робота пов`язана із керуванням транспортним засобом та є єдиним джерелом для існування сім`ї. Тому наведені обставини, на його думку, є підставами для звільнення його від відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вину свою визнав частково, просив звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №357903, 10 листопада 2019 року, о 13 год. 20 хв., ОСОБА_1 , у м. Чернігові, по пров. Коцюбинського, 4Б, порушивши пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу, про що свідчить його особистий підпис (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 707/297 від 10.11.2019 року, виданого лікарем наркологічного відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ОСОБА_3 , згідно якого на момент огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с.6).

Доводи апелянта, що працівниками поліції не було виявлено у нього ознак наркотичного сп`яніння, спростовуються наступним.

Відповідно до п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (тобто, відповідно до п.3 цієї Інструкції, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як зазначено в рапорті заступника командира роти №1 БУПП у Чернігівській області Секача Р., 10.11.2019 року було зупинено автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Огляд водія на встановлення стану сп`яніння проводився лікарем КНП «ЧОПНЛ» (а.с.7),

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, а приймав знеболюючі препарати, які можуть давати псевдопозитивний результат тесту на вміст наркотичних речовин у його аналізах, оскільки апелянтом не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду належних та допустимих доказів необхідності вживання таких препаратів. Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та ст.130 КУпАП, водієві заборонено керувати транспортним засобом як у стані наркотичного сп`яніння, так і під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Натомість, доводи апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв`язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1 , при цьому ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення, гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду, де дала пояснення по суті справи та мала можливість надати докази на підтвердження своїх доводів.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Доводи апелянта з приводу наявності підстав для його звільнення від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Можливість звільнення від адміністративної відповідальності, що передбачено ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Ті обставини, що ОСОБА_1 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у скоєному щиро розкаявся є обставинами, які згідно ст.34 КУпАП пом`якшують його відповідальність, однак не є підставами для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення найбільш тяжкого адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний