Справа № 212/1255/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ЧАЙКІН І.Б., розглянувши матеріали , які надійшли з Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває адміністративна справа відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.02.2020 року серії АПР 18 № 439874, ОСОБА_1 , 17.02.2020 року, о 20 год. 00 хв., знаходячись в громадському місці, в коридорі гуртожитку за адресою місто Кривий ріг вул АДРЕСА_2 Синьоводська 10 А, розпивав алкогольні напої - «REVO», об`ємом 0,5 літрів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 178 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, просив його суворо не карати. Зазначив, що він є сиротою, його батьки померли, а хто є його опікуном він не знає.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.178 КУпАП повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №439874 від 18.02.2020 року, поясненнями особи, що вчинила правопорушення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року ( зі змінами та доповненнями) під громадським місцем розуміється - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони. Стаття 13 даного Закону закріплює перелік громадських місць у яких забороняється куріння тютюнових виробів: у ліфтах і таксофонах; у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я; у приміщеннях та на території навчальних закладів; на дитячих майданчиках; у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту; у під`їздах житлових будинків; у підземних переходах; у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів; у приміщеннях закладів ресторанного господарства; у приміщеннях об`єктів культурного призначення; у приміщеннях органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ; на стаціонарно обладнаних зупинках маршрутних транспортних засобів. Крім того, забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, куріння тютюнових виробів: у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності; у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян; у приміщеннях гуртожитків; в аеропортах та на вокзалах.

Між тим, як видно з матеріалів справи, особа, відносно якої складався зазначений протокол ОСОБА_1 , на час його складання був неповнолітнім.

Працівники поліції не переконались, що ОСОБА_1 правильно розуміє суть правопорушення вчинення якого їй ставиться у провину, хоча в цьому випадку зобов`язані були такі дії вчинити, шляхом повідомлення і залучення до справи захисника та його батьків - законних представників або опікуна, як того вимагають загальні положення норм права як національного так і міжнародного, зокрема Конвенції ООН про права дитини, що регламентують захист прав дитини, а також особливість порядку притягнення неповнолітніх до відповідальності за вчинення правопорушення, а саме:

Так, відповідно до ст. 270 КУпАП, інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29.11.85(«Пекінські правила»), передбачають п. 7.1. Основні процесуальні гарантії, такі, як презумпція невинуватості, право бути повідомленим про пред`явлене звинувачення, право на відмову свідчити, право мати адвоката, право на присутність батьків або опікуна, право на очну ставку зі свідками і їх перехресний допит і право на апеляцію у вищестоящу інстанцію мають бути гарантовані на всіх етапах судового розгляду.

Разом з цим пунктом 6 визначено об`єм дискреційних повноважень органів, за яким: 6.1. Зважаючи на різні особливі потреби неповнолітніх, а також різноманіття наявних заходів, слід передбачити відповідний об`єм дискреційних повноважень на всіх етапах судового розгляду і на різних рівнях відправлення правосуддя відносно неповнолітніх, у тому числі при розслідуванні, розгляді справи в суді, винесенні судової ухвали і здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

В порушення вимог ст. 270 КУпАП, встановивши, що ОСОБА_1 перебуває у неповнолітньому віці, не забезпечено участь законного представника неповнолітньої під час складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначення, що протокол складено в присутності ОСОБА_2 не може бути визнано судом належним та допустимим доказом забезпечення права на захист неповнолітнього, оскільки доказів на підтвердження права останньої здійснювати представництво неповнолітнього суду не надано.

За приписами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дійшов висновку, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП є недоведеним, у зв`язку із чим провадження у справі слід закрити на підставі статті 247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст.12, 13, 241, 178, ч.1, 268, 280, 283, 284 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.178 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: І. Б. Чайкін