П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2020 Справа №607/1051/20

провадження №3/607/511/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 17 січня 2020 року серії 0018480 вбачається, що ОСОБА_1 , 17 січня 2020 року о 11 год.30 хв. в м.Тернополі по вул.Текстильна, 29 надавав транспортним засобом марки «Mitsubishi» номерний знак НОМЕР_1 послуги із перевезення пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на зайняття вказаним видом діяльності, чим порушив п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ч.1 ст.164 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, проте подав письмові пояснення із яких вбачається, що останній своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП. Зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог законодавства, не вказано, що він здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі, з наданням платних послуг за перевезення громадян. Крім того, у матеріалах справи також відсутні докази, якими підтверджується, що він займався регулярною або постійною господарською діяльністю з метою отримання доходу. Тому, наведене дає підстави вважати про відсутність системності в провадженні господарської діяльності, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП в його діях. Зазначив, що він не зареєстрований в установленому законом порядку як фізична особа - підприємець, тому, вважає, що вимога викладена у протоколі щодо обов`язку необхідності мати ліцензію на провадження господарської діяльності, є необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Так, частина 1 статті 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: 24) перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_2 ) 22 січня 2015 року припинив підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець з надання послуг таксі.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємства - підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, під підприємництвом закон розуміє самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

В свою чергу, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, характеризується дією і виражається в такому:

-провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності;

-провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певно виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

-провадження господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується наявністю умислу правопорушника, спрямованого на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Згідно ч.1 ст.58 ГК України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень п.1.32 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства», господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм, відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП за наведених обставин настає лише в разі доведення діяльності особи, направленої на отримання доходу, та така діяльність потребує ліцензування.

В матеріалах адміністративної справи відсутні будь - які докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 систематичної підприємницької діяльності, направленої на отримання прибутку.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Враховуючи вище наведені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальності сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому вважає недоведеним факт систематичності здійснення ОСОБА_1 діяльності з надання послуг таксі та отримання за наданні послуги прибутку.

З цих підстав суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до переконання, що провадження в даній справі необхідно закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 247, 254, 266, 283, 284 КУпАП,суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяВ. Є. Ломакін