Провадження № 33/4820/575/20
Справа № 682/1463/20 Головуючий в 1-й інстанції Маршал І. М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 08.07.2020 року о 06 годині 37 хв., в м. Херсон по вул. Стрітенській, 26, під час керування автомобілем "Volkswagen Jetta", державний номерний знак НОМЕР_1 , на пропозицію поліцейських в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що докази його вини, на які посилається суд, є неналежними та недопустимі. Вказує, що спиртні напої не вживав, а дії працівників поліції були упереджені та безпідставні. В протоколі не зазначено, які саме були дії ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, а в направленні на огляд водія не вказано найменування закладу охорони здоров`я, до якого мали його направити. Вказує, що пояснення свідків, які є ідентичними, не відповідають дійсності. Відеозапис доданий до матеріалів справи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не вказано, що фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою технічного засобу. Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в клопотанні про виклик свідків та працівників поліції.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавались, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 08 липня 2020 року був складений інспектором взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП, лейтенантом поліції Середа Г.В., того ж дня, о05 год. 55 хв. в м. Херсон, вул.Стрітенська, 26, ОСОБА_1 керував автомобілем "Volkswagen Jetta", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянти не наводять, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується направленням на огляд, письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, даними відеозапису фіксації правопорушення. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину зупинки та вказали на ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому поліцейський в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі, від якого апелянт відмовився.

Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а ті обставини, що в протоколі не вказано, що фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою технічного засобу, не спростовує доведеність вини ОСОБА_1 та не вказує, що протокол складений з порушенням вимог КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності у виклику свідків, присутніх під час огляду, з приводу обставин огляду, зафіксованих на відео, а тому доводи апелянта, що суд безпідставно відмовив у його клопотанні, не можуть бути враховані. Не йдеться про виклик свідків і в апеляційній скарзі, не встановлено таких і апеляційним судом.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Суд першої інстанції дослідивши всі матеріали справи, надав оцінку всім доказам та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що він за викладених у постанові обставин, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог законодавства.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний