Справа № 369/9640/20
Провадження № 3/369/5138/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.09.2020 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Перекупка Ганна Анатоліївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Відділу з питань захисту прав дітей, сім`ї та профілактичної роботи служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

за частиною п`ятою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

встановив:

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23 січня 2019 року № 51 «Про встановлення способу участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 та спілкуванні з нею» (далі розпорядження № 51 від 23 січня 2019 року) визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 та встановлено йому наступний графік спілкування з дитиною: перша, третя субота та друга, четверта неділі щомісяця з 09 год. до 19 год., при цьому зобов`язано батька ОСОБА_2 дотримуватися режиму харчування, відпочинку, навчання та розвитку дитини, зобов`язано мати ОСОБА_4 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкування з нею.

31 лютого 2020 року згідно з заявою № 539 батько ОСОБА_2 звернувся із клопотанням про складення протоколу про адміністративне правопорушення в зв`язку із невиконанням розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23 січня 2019 року № 51.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2020 року № 2 громадянка ОСОБА_4 не виконала розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 23 січня 2019 року № 51 про встановлення способу участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_3 та спілкуванні з нею, чим порушила статті 141, 158 Сімейного кодексу України, відмовила у побачені з дитиною.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 змінила прізвище на нове « ОСОБА_5 », що підтверджується копією паспорта від 16 жовтня 2018 року, а також вказаний факт не заперечувався учасниками судового розгляду в судових засіданнях.

В судовому засіданні 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала пояснення, що вона не перешкоджає зустрічі ОСОБА_2 із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_3 і діє в відповідно до розпорядження № 51 від 23 січня 2019 року та те, що факти зазначені в протоколі від 01 серпня 2020 року № 2 не відповідають дійсності.

В судовому засіданні 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 надала пояснення, в яких заявила, що не перешкоджала зустрічі ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 та надає докази, що підтверджують це, а саме: фото малолітньої дитини ОСОБА_3 із зазначенням місця розташування, дати (20 серпня 2020 року) і часу; квитанцію з готельного комплексу Еко-комплекс «Царинка» про бронювання і оплату номера з 4 по 8 серпня 2020 року; виписки по транзакціях банківської карти ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що працює директором польської компанії і періодично потребує виїзду закордон у відрядження.

За клопотанням ОСОБА_2 , заявленим в судовому засіданні, для надання пояснень суд викликав головного спеціаліста Відділу з питань захисту прав дітей, сім`ї та профілактичної роботи служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Дубінчук Л. М., яка в судове засідання, призначене на 08 вересня 2020 року не з`явилась, про причини нез`явлення суд не повідомила.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши доводи учасників провадження, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується доказами, що є у матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 2 від 01 серпня 2020 року, розпорядженням № 51 від 23 січня 2019 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04 вересня 2020 року.

Вказані докази суддею приймаються до уваги, оскільки вони не викликають сумнівів чи протиріч, підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до статті 280 КУпАП, зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 184КУпАП, її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частиною п`ятою статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини .

Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні судом встановлено, що зміст розпорядження № 51 від 23 січня 2019 року ОСОБА_1 був відомий, вказане розпорядження у визначеному законом порядку остання не оскаржувала, зокрема й з підстав зазначення у розпорядженні її попереднього прізвища ( ОСОБА_6 ), тому суд не приймає до уваги заперечення адвоката ОСОБА_7 Єрмака О. В. про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 01 серпня 2020 року № 2 складено щодо ОСОБА_4 , а не ОСОБА_7 , оскільки протокол складено уповноваженою особою щодо особи на, яку розпорядженням № 51 від 23 січня 2019 року покладено обов`язки не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідно до статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною другою статті 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, з матеріалів справи та наданих в судових засіданнях пояснень учасників провадження встановлено, що ОСОБА_1 був відомий графік спілкування батька ОСОБА_2 з дитиною та в обов`язковому порядку повинен був дотримуватися.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що попередила батька ОСОБА_2 про неможливість зустрічі з дитиною у період 01 по 09 серпня 2020 року шляхом направлення останньому 28 липня 2020 року текстового повідомлення телефоном у зв`язку із перебуванням дитини у вказаний період на відпочинку із матір`ю у м. Львові та Львівській області та запропоновано було батьку можливість зустрічі із дитиною у будь-який інший зручний час з 10 серпня 2020 року. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджено в судових засіданнях, що попередній раз із малолітньої дитиною ОСОБА_3 батько зустрічався 23 лютого 2020 року. Крім того, враховуючи запровадження карантину на території України, ОСОБА_1 пояснила ОСОБА_2 , що він може зустрітися із дитиною при наявності тесту на COVID-19, тому під час карантину ОСОБА_2 неодноразово спілкувався із дитиною онлайн.

Разом з тим, зазначені пояснення не підтверджують того, що мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 дійшли згоди щодо зміни дати зустрічі батька ОСОБА_2 із дитиною, яка встановлена розпорядженням № 51 від 23 січня 2019 року, на іншу дату, при цьому ОСОБА_2 у судових засіданнях також не підтвердив наявність такого погодження.

При цьому враховуючи принцип рівності прав батьків щодо дитини, а також керуючись статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, яка охоплює, зокрема, й втручання держави в такі аспекти життя, як право батьків на спілкування з дитиною, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не зазначила поважних причин, які б унеможливили виконання нею розпорядження № 51 від 23 січня 2019 року в частині надання зустрічі батьку ОСОБА_2 із малолітньою дитиною у визначений в графіку зустрічей день і час, а саме 01 серпня 2020 року.

Отже, аналіз перевірених і оцінених доказів дає підстави для висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 184 КУпАП, а саме:невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Враховуючи особу порушника ОСОБА_7 , характер її правопорушення, суд дійшов висновку про обрання стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Крім цього, відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Таким чином, в дохід держави з ОСОБА_7 підлягає стягненню 420,40 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40-1, 184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнути до адміністративної відповідальності за частиною п`ятою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол № 2від 01 серпня 2020 року про адміністративне правопорушення) та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_7 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.

Суддя Г. А. Перекупка