Справа № 643/9612/20
Провадження № 3/643/2538/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2020 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Іскринська, 28, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проходив на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 у присутності двох свідків, результат огляду складає 1,07 проміле, ОСОБА_1 з результатом згодний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що вину визнає, розкаюється, просив не позбавляти його водійського посвідчення, оскільки він працює водієм і це його єдиний вид заробітку. Справу просив розглянути у його відсутність.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджена, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 2.9А ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9А ПДР України передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також суд зазначає, що згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Кодексу України про адміністративне правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з п. 6 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Однак у результаті внесення змін до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, була не скасована, а, навпаки, посилена.

До того ж, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набрав чинності 03 липня 2020 року, виключено підпункти, у відповідності з якими стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладалася в редакції, яка не передбачала адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за вказані раніше дії, а натомість Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, яка встановлювала кримінальну відповідальність за ці дії.

З огляду на те, що дія ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у редакції, чинній на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, а також що на час розгляду справи стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення знову діє в попередній редакції, за якою щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 6 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.06.2020 р. серії ДПР18 № 272169 підписаним ОСОБА_1 , роздруківкою тесту приладу Drager Alcotest 6820, ARНК 0045 з результатом 1,07% проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав погодившись з його результатом, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з приписами ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тобто, адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття, яка реалізується, зокрема, через такі функції адміністративної відповідальності - репресивно-каральну та запобіжно-виховну.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В силу приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані в тому числі з`ясувати, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

Таким чином, звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, передбачене ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є правом суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Тобто, ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу.

Це питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 252-1 Кодексу законів про працю України, трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом № 10-ос від 18.06.2019 ОСОБА_1 працює на посаді водія навантажувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват».

У даному випадку, для застосування положень ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення до правопорушника трудовим колективом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» до суду подано клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

В означеному клопотанні вказано, що ОСОБА_1 працює на посаді водія та його робота пов`язана з керуванням транспортними засобами. У ОСОБА_1 складне матеріальне становище, і позбавлення його права керування транспортними засобами, що є його основним джерелом доходів, потягне за собою дуже тяжку матеріальну ситуацію, оскільки на його утриманні знаходиться дружина, яка отримує мінімальну заробітну плату, малолітня дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітня падчерка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько пенсіонер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є інвалідом ІІ групи.

Також у клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 щиро покаявся, як спеціаліст характеризується позитивно, користується повагою та авторитетом серед працівників, автомобіль йому потрібен для виконання службових обов`язків, у зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» на загальних зборах було одноголосно прийнято рішення про взяття ОСОБА_1 на поруки колективу.

З наданого до клопотання Протоколу № 31/08/20 від 31.08.2020 загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» вбачається, що на загальних зборах було одноголосно вирішено надати клопотання до Московського районного суду м. Харкова з проханням передати на поруки ОСОБА_1 трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу.

При цьому, відповідно до наданої суду характеристики від 31.08.2020 ОСОБА_1 займає посаду водія у ТОВ «Виробнича компанія «Віват». За час роботи проявив себе виключно з позитивного боку. За час роботи на посаді водія приймав активну участь у роботі підприємства, своєчасно та сумлінно виконує всі взяті на себе зобов`язання. Проявив себе тільки з позитивного боку, постійно зберігає оптимізм, витримку та позитивне ставлення до роботи колег. У колективі є надійним товаришем, готовий надати допомогу співробітникам підприємства і підтримати їх в будь-якій ситуації. Є людиною з високими моральними якостями, несе корисне навантаження і сторониться конфліктних ситуацій. ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, як гарний фахівець. За характером спокійний та врівноважений, швидко вписується в колектив і добре знаходить спільну мову. На протязі усього періоду роботи жодної скарги ані від колег, ані від керівництва на нього не надійшло.

Оцінивши в сукупності наведене, зокрема, характер вчиненого правопорушення та фактичні обставини справи, враховуючи особу, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не притягувався, свою вину визнає та у вчиненому щиро кається, від його дій тяжких наслідків не настало, згідно досліджених матеріалів працює водієм, має на утриманні неповнолітню дитину, позбавлення права керування транспортним засобом негативно вплине на його життя та обмежить його у виконанні професійних обов`язків, потягне його звільнення з посади, чим поставить в скрутне матеріальне становище його родину, з метою недопущення подібної поведінки ним надалі, з огляду на бажання трудового колективу займатися виховними заходами щодо ОСОБА_1 , приймаючи до уваги його позитивну характеристику за місцем роботи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» для розгляду, обговорення, вжиття заходів реагування та з повідомленням у 10-ти денний строк про прийняте рішення трудовим колективом.

На переконання суду, з урахуванням відомостей щодо цієї особи, саме такий захід, як передача на поруки трудовому колективу, у цій справі стане найбільш дієвим та ефективним, що узгоджується з вимогами ст. 1 та ч. 2 ст. 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто з метою підвищення виховної і запобіжної ролі провадження в справах про адміністративні правопорушення такі справи можуть розглядатися безпосередньо в трудових колективах, за місцем навчання або проживання порушника для вжиття заходів громадського впливу.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу.

Наведені вище висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Харківського апеляційного суду від 10.07.2020 у справі № 635/2161/20, від 06.08.2020 у справі № 639/1521/20, від 23.08.2020 у справі № 645/2363/20, від 09.07.2020 у справі № 637/940/18.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 21, 283, 284, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення України із передачею матеріалів адміністративної справи на розгляд трудовому колективу Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват».

Направити матеріали щодо ОСОБА_1 до трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» (місцезнаходження: 61145, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 111-А, оф. 7; ) для застосування заходів громадського впливу.

Директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Віват» не пізніше як у десятиденний строк, з дня одержання матеріалів повідомити суд про заходи громадського впливу, які застосувались до ОСОБА_1 .

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко