Справа № 214/9449/19
3/214/253/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 лютого 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2019 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, з якого слідує, що 11 грудня 2019 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ЗАЗ Daewoo Lanos, р/н НОМЕР_1 , по вул. Бикова, 31 в м. Кривому Розі, будучи обмеженим права керування транспортними засобами на підставі постанови Металургійного відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області від 23 березня 2019 року (ВП №40596380).

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. З метою дотримання процесуального строку розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, приходжу до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

В судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), постанова (а.с.3), рапорт (а.с.4), постанова ДВС про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.5), довідка (а.с.6).

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Протокол про адміністративне правопорушення, рапорт в частині керуванням ОСОБА_2 транспортним засобом марки ЗАЗ Daewoo Lanos, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Бикова, 31 в м. Кривому Розі вважаю достовірними доказами, оскільки вони в сукупності узгоджуються із встановленими судом фактичними обставинами.

Довідку з НАІС вважаю належним доказом, оскільки вона підтверджує відсутність у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, та має істотне значення для розгляду справи.

Вважаю належним доказом постанову державного виконавця, оскільки вона підтверджує наявність виконавчого листа №210/6002/ виданого 25 вересня 2013 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів; застосування до боржника тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами.

Досліджені у судовому засіданні докази вважаю допустимими.

Обговорюючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.3 КУпАП, виходжу з наступного.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція ч.3 ст.126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З урахуванням санкції вказаної статті, яка є безальтернативною, так як передбачає лише один вид адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, суб`єкт цього правопорушення є спеціальним виключно особа (водій), яка керує транспортним засобом та має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Тлумачення поняття «водій» також надано в п.1.10 ПДР України.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Наявність посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії державний виконавець перевіряє шляхом направлення запиту до відповідного територіального сервісного центру МВС, який у випадку винесення в подальшому державним виконавцем постанови здійснюватиме її виконання.

При цьому, згідно з довідки національної автоматизованої інформаційної системи України ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія, а відтак застосування державним виконавцем такого обмеження не має превентивного значення і не забезпечує виконання мети застосування такого заходу.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про недоведеність того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 був тимчасово обмежений у праві керування транспортними засобами, оскільки він такого права не набував, а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, за встановлених обставин вважаю недоведеним наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а отже провадження по справі належить закрити.

Враховуючи закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.126 ч.3, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов