Справа № 675/53/20
Провадження № 3/675/34/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Пашкевич Р. В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від першого заступника начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

На адресу Ізяславського районного суду Хмельницької області з Головного управління ДФС у Хмельницькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 49/21-05 від 17 грудня 2019 року, згідно якого ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 17 грудня 2019 року о 15 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , здійснив реалізацію паливно-мастильних матеріалів (дизельного палива), без відповідних дозвільних документів (ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним) та не будучи зареєстрованим в органах державної влади як фізично особа-підприємець, порушивши тим самим ст. 15 ЗУ №481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами, ч. 1 ст. 58 ГК України №430-IV від 16.01.2004 року, ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №755- IV від 15.05.2003 року, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно повідомлення Ізяславської міської ради від 14.01.2020, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

На неодноразові виклики в судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та фотографії з місця події, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини. Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування ст. 32 Конвенції, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумцій щодо фактів.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в судовому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Згідно практики Європейського Суду з прав людини, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме з рапорту старшого оперуповноваженого ВПНОПТ оперативного управління ГУ ДФС у Хмельницькій області Антонюка Р. слідує, що ОСОБА_1 не зареєстрований в органах державної влади в якості фізичної особи-підприємця.

Під господарською діяльністю, відповідно до ст. 3 ГК України, розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди) є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 164 КУпАП.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Частиною 2 ст. 3 ГК України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, необхідно встановити всі характеризуючі ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність. При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено.

Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Отже необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП доказом в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен містити всі перелічені в даній статті відомості, які необхідні для вирішення справи.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення зазначених вимог відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, два і більше разів, з реалізації паливно-мастильних матеріалів.

У матеріалах справи відсутні та суду не надані належні та допустимі докази-пояснення свідків, яким би ОСОБА_1 надавав послуги за плату з реалізації паливно-мастильних матеріалів, в тому числі 17 грудня 2019 року, як зазначено у протоколі та протягом якогось періоду часу, що давало би підстави для оцінки його діяльності як підприємницької та систематичної, отже - господарської в розумінні ст. ст. 3, 42 ГК України, а долучений до протоколу фотознімок не може являтися доказом систематичності діяння, оскільки на вказаному фотознімку зафіксовано лише один факт реалізації паливно-мастильних матеріалів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки вичерпано всі можливості щодо доведення вини особи, яка притягується до відповідальності, суд визнав необхідним провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164, 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Ізяславський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Р. В. Пашкевич