ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/455/20 Справа № 705/299/20 Головуючий по 1 інстанції Коваль А.Б.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №705/299/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 17.01.2020 о 03 годині 31 хвилин в м.Умань по вул. Суровцевої, 5, Черкаської області, керував транспортним засобом з рядом ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати її, та прийняти нову постанову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки розглянуто справу за його відсутності, без належного повідомлення. Вказує, що працівниками поліції під час складання адміністративних матеріалів порушено вимоги КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зазанчає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ним транспортним засобом, та під час складання адміністративних матеріалів були відсутні свідки.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційні вимоги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки апелянт не був пристуній під час рорзгляду справи місцевим судом, копію оскаржуваної постанови отримав лише 07.08.2020, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 319536 від 17.01.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17.01.2020 о 03 годині 31 хвилин в м.Умань по вул. Суровцевої, 5, Черкаської області, керував транспортним засобом з рядом ознак алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, (а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції, та гідно яких в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а.с. 3);

- даними рапорту поліцейського ОСОБА_4 , згідно якого було помічено особу, яка вийшла з автомобіля, та мала ознаки алкогольного сп`яніння, та через декілька хвилин продовжила рух вказаним автомобілем, у зв`язку з чим було прийнято рішення про його зупинку. Водій відмовився надавати документи, а тому його особу водія було встановлено за допомогою ІПНП «АРМОР» і ним виявився ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 319536 та винесено постанову НК 010976 за ч.1 ст. 126 КУпАП, розмова з водієм фіксувалася на нагрудні камери СА-00151, СА-00146, хоча на даний час відеозаписи не збереглися у зв`язку з обмеженими технічними можливостями зберігання інформації.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта про їх недопустимість є неприйнятними.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, і його 17.01.2020 о 03 годині 31 хвилин не зупиняли працівники поліції та не складали на нього адмінматеріалів - нічим не підтверджені. ОСОБА_1 апеляційному суду пояснив, що автомобіль ВАЗ 21150 НОМЕР_1 належить його батькові, а апелянт ним користується.

Апеляційним судом не встановлено жодних об`єктивних обставин, які б свідчили про неправдивість показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому посилання апелянта про їх відсутність, а також те, що жодні адміністративні матеріали відносно нього не складалися є необґрунтованими та нічим не підтвердженні.

Вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду він особисто приймав участь, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, також його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого місцевим судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2020 року.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка