Номер провадження: 33/813/125/20
Номер справи місцевого суду: 504/1448/19
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В. Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Томашевської К.В., Сластнікова В.В., адвоката Сластнікової Г.О., розглянувши апеляційну скаргу представника Сластнікова Володимира Володимировича на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП,

встановив:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10 200,00 гривень з позбавленням права керуванням транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Зі змісту вказаної постанови, вбачається, що 11.04.2019 року о 01 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керував т.з. «Subaru Forester» н/з НОМЕР_1 по пр-ту Центральному 188 в м. Миколаїв з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення мови, звужені зірниці, які не реагують на світло. Однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у присутності свідків відмовився.

Не погоджуючись з постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2019 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)ОСОБА_1 несвоєчасно було сповіщено про час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим він не зміг з`явитися в судове засідання, про що суду надіслав клопотання, однак судове засідання було проведено без його участі, чим було позбавлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності права на захист та на справедливий судовий розгляд;

2)ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного обстеження, як то зазначено в медичному висновку, окрім того лікар ОСОБА_2 ввела в оману ОСОБА_1 та він без зауважень підписав висновок , який не відповідає дійсності та містить спотворені обставини справи;

3)протокол про адміністративне правопорушення було складено особою, яка не мала на це повноважень;

4)при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника, суд першої інстанції не врахував особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що помягшують та обтяжують відповідальність;

5)матеріали справи містять показання свідків, яких водій не бачив, їх не було допитано у судовому засіданні, а тому не можуть братися до уваги;

6)водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дії поліцейських з процедурою оформлення матеріалів справи за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Сластнікової Г.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з наступних підстав.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції, всупереч ст. 251, 252 КУпАП з достатньою повнотою не дослідив та не перевірив докази у справі, що призвело до помилкових висновків в їх оцінці на предмет допустимості та достовірності, як доказів у справі та необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 283051 від 11.04.2019 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 11.04.2019 року в м. Миколаїв по пр-ту Центральному в районі буд. № 188 керував транспортним засобом «Subaru Forester» н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення мови, звужені зірниці, які не реагують на світло. На місці зупинки у присутності двох свідків відмовився від проходження медогляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Також в протоколі самим ОСОБА_1 зазначено, що від проходження медичного огляду не відмовлявся, проходив огляд за допомогою алкотестер Драгер, також у нього брали на аналіз крові, та мочу.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів визначений розділом III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», згідно якого перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (пункті).

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (пункт 3).

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу ІІІ Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Апеляційним судом встановлено, що в ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були допущені істотні порушення положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП.

З апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_1 та його представника Слатнікової Г.О., наданих апеляційному суду у судових засіданнях, а також витребуваних матеріалів, які було долучено до справи, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився. На місці зупинки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, цифровий показник якого показав 0,0 ‰. Потім ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що він також погодився.

У Миколаївському обласному наркологічному диспансері було проведено медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікарем-наркологом ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 та надала висновок про те, що заключний діагноз встановити неможливо, у зв`язку із відмовою від проведення лабораторних досліджень, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання.

З метою, перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом було задоволено клопотання адвоката Сластнікової Г.О. та витребувано з Миколаївського обласного наркологічного диспансеру завірені належним чином копії документів, які стосувалися усіх видів досліджень, що проводились із ОСОБА_1 .

З відповіді, яка надійшла з Миколаївського обласного наркологічного диспансеру на адресу апеляційного суду вбачається, що під час огляду ОСОБА_1 були проведені функціональні проби, дослідження видихуваємого повітря за допомогою Alkotest 6810 зав. № ARYK-0415, виробництво Німеччина, показник якого склав, 0,00 проміле. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано здійснити забір сечі, з метою проведення хіміко-токсикологічних досліджень на вміст наркотичних речовин. Натомість ОСОБА_1 своїми діями всіляко намагався сфальсифікувати забір біологічного матеріалу (набирав воду в контейнер з унітазу, водопроводу). Вказані результати медичного огляду та дії ОСОБА_1 під час забору біологічних рідин були занесені до Акту медичного огляду на стан сп`яніння від 11.04.2019 року № 303. Біологічний матеріал, а саме: кров, для проведення досліджень не відбиралась.

За для перевірки факту фальсифікування ОСОБА_1 забору біологічного матеріалу апеляційним судом було викликано та допитано в судовому засіданні працівників поліції, які не змогли пояснити, яким саме чином ОСОБА_1 це міг робити. Також не встановлено факту фальсифікування із відеозапису, який міститься в матеріалах справи та був досліджений під час розгляду справи.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 перебував в медичній установі тривалий час. Виконував всі вказівки лікаря. Лікарем було проведено зовнішній огляд ОСОБА_1 . Під час збору сечі виник конфлікт з працівниками поліції, які бажали бути присутніми при її зборі, а ОСОБА_1 бажав конфіденційності. Після забору сечі вбачалось, що на столі, в кабінеті у лікаря стояли дві ємності з біологічною речовиною.

Отже, апеляційний суд вважає, що вказівка в медичному висновку № 303та протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 283051 від 11.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду в медичній установі не кореспондується з відеозаписом події, а наявність конфлікту з працівниками поліції не може бути ототожнена з відмовою від проходження огляду.

Крім того, звертає увагу той факт, що в протоколі адміністративного правопорушення вбачається, що 11.04.2019 року о 01:20 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а з медичного висновку № 303 о 01:30 тобто через 10 хв. зазначено, що він вже відмовився від проходження лабораторних досліджень, що не кореспондується з відеозаписом проходження дослідження ОСОБА_1 в медичній установі, що проходила більше 1,5 годин.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 14 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Пунктами 12, 13 розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ вказаних у п. 12 цього розділу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на тому, що в медичній установі він здав кров, проте це не знайшло свого відображення у висновку № 303 від 11.04.2019 року.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 283051 вказано, що ОСОБА_1 , керував своїм транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.04.2019 року, за № 303 та додатків до нього вказано, що ОСОБА_1 заключний діагноз встановити не можливо з підстав того, що у останнього відсутнє фізіологічне бажання для надання біологічного середовища, а саме сечі. Однак зазначена вказівка не кореспондується з відеозаписом перебування ОСОБА_1 в медичній установі, з якого вбачається, на столі у кабінеті лікаря 2 ємності з біологічною речовиною. Крім того, в порушення вимог Інструкції ОСОБА_1 не було запропоновано надати для дослідження таке біологічне середовище, як слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя та рук. Зі слів ОСОБА_1 кров у нього відбиралась, результати аналізу відсутні.

Отже при вказаних обставинах медичний висновок № 303 від 11.04.2019 року не може бути прийнятий судом як доказ винних дій ОСОБА_1 , пов`язаних з відмовою від медичного дослідження.

Таким чином, вказівка в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 283051 від 11.04.2019 року на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не знайшла свого підтвердження в матеріалами справи, також не знайшла свого підтвердження і вказівка на те, що неможливо встановити заключний діагноз у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 відмовився від проведення лабораторних досліджень.

Відповідно до пункту 22 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складений з порушенням вимог цієї інструкції, є недійсним, а тому не може бути належним доказом вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 5 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено з порушенням вимог законодавства, що дає підстави вважати висновок медичного огляду № 303 від 11.04.2019 року недійсним.

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, того що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 даним порушенням закону та фактичним обставинам не надав належної оцінки, через що прийшов до помилкового висновку про доведеність вини останнього та наявність складу адміністративного правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12- рп/2011у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні апеляційним судом у судовому засіданні, не підтверджують факт скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у адміністративній справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 247, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Сластнікова Володимира Володимировича задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова