Справа № 199/676/20
ПОСТАНОВА

іменем України

2020 року лютого місяця 28 дня м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №285877 від 28.01.2020 гр. ОСОБА_1 28.01.2020 о 15-15 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Солончакова, 33, біля будинку висловлювалась нецензурною лайкою в громадському місці на неодноразові вимоги припинити правопорушення не реагувала, відповідала у грубій та зухвалій формі, під час затримання чинила пасивний опір, не виконувала голосові команди, чим чинила злісну непокору законній вимозі співробітників поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , не погоджуючись із складеним відносно неї протоколом, суду пояснила, що вона злісної непокори не чинила, тільки захищалась від дій співробітників поліції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити, з огляду на наступне.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданийзаходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у статті 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, ОСОБА_1 28.01.2020 о 15-15 годині за адресою: м. Дніпро, вул. Солончакова, 33, біля будинку висловлювалась нецензурною лайкою в громадському місці на неодноразові вимоги припинити правопорушення не реагувала, відповідала у грубій та зухвалій формі, під час затримання чинила пасивний опір, не виконувала голосові команди.

Диспозиція ст. 185 КпАП України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд при ходить до висновку про відсутність, належних доказів злісної непокори ОСОБА_1 у вигляді не реагування на законну вимогу співробітників поліції або відповідь останньої у грубій формі суду не надано. До протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише письмові пояснення ОСОБА_1 , рапорт співробітників поліції та копію доручення про надання безоплатної правової допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання, але протоколу затримання (або його копії) правопорушника не надано до матеріалів.

З вказаних встановлених обставин, лише складений протокол та рапорт поліцейських, які є заінтересованими особами не може слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним злісної непокори законному розпорядженні або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, передбачених ст. 185 КУпАП. А інші допустимі і належні докази цього в матеріалах справи відсутні і судом не встановлено. Жодного свідка не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну його відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи. На суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження по даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 185, 247, 277, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.В. Дяченко

28.02.2020