Справа № 645/3460/20
Провадження № 3/645/1298/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді - Іващенко С.О., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН не відомий), громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції надійшов адміністративний матеріал про ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно якого, 13.06.2020 о 15.30 год. в м. Харкові на перехресті Салтівського шосе та вул.. 7-ї Гвардійської Армії керував автомобілем «Mitsubisi Space Star», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місті зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drаger Alcotest 7510 ARLM-0271» в присутності двох свідків, результат якого склав 2.35 проміле.

Притягуваний ОСОБА_3 у судове засідання викликався неодноразово, для розгляду справи не з`явився.

Представником ОСОБА_2 адвокатом Бондар О.П., який діє на підставі договору про надання правової допомоги 07.09.2020 через канцелярію суду надані клопотання про виклик в судове засідання свідків, при яких складався протокол: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому також зазначив, що на даний час ОСОБА_3 знаходиться на стаціонарному лікуванні, а тому не зможе прибути у судове засідання, проте доказів в підтвердження не надав. Також подано клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що існують сумніви щодо неупередженості свідків, на підставі того, що текст в поясненнях обох свідків тотожній, написаний тим самим почерком, що і в рапорті інспектора поліції, відсутні пояснення, з якими саме ознаками алкогольного сп`яніння перебував ОСОБА_3 , зазначено лише те, що останній пройшов огляд на місті з результатом газоаналізатора в 2,35 проміле. А в зв`язку з незгодою з результатами огляду спеціальним технічним засобом, поліцейські зобов`язані були доставити водія до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду, а за відсутності в відповідного медичного огляду, покази приладу Drаger Alcotest не можна вважати належним доказом наявності стану сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Також необхідно наголосити, що положеннями ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні, вбачаються підстави вважати поведінку ОСОБА_2 зловживанням процесуальними правами з метою уникнення відповідальності шляхом відкладення розгляду справи поза межі передбачених ст. 38 КУпАП строків, оскільки доказів на поважність причин його неявки в призначені судові засідання ним надано не було, приймаючи до уваги те, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому вважаю за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання у його відсутність на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, 13.06.2020 о 15.30 год. в м. Харкові на перехресті Салтівського шосе та вул.. 7-ї Гвардійської Армії керував автомобілем «Mitsubisi Space Star», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора «Drаger Alcotest 6820» в присутності двох свідків. Результат огляду 1,19 проміле.

Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 2.9а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 14 Закону України « Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Щодо першого способу, поліцейські проводять огляд та оформлюють результати огляду лише щодо стану алкогольного сп`яніння за наявності певних умов. В усіх решта випадках має бути застосований другий спосіб (тобто огляд має бути проведений лікарем закладу охорони здоров`я).

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також цифровими показниками спеціального технічного засобу «Drаger Alcotest 7510 ARLM-0271», за результатами якого у ОСОБА_2 виявлено 2,35 проміле, час проведення тесту 13.06.2020 о 16 год. 32 хв.

Відповідно до п. 7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Квитанція тестування на алкоголь до протоколу засвідчує результат тесту ОСОБА_2 2,35 проміле, час проведення тесту 13.06.2020 о 16 год. 32 хв.. Суд вважає вказану квитанцію допустимим доказом, жодних сумнівів щодо її змісту не виникає.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений в присутності двох свідків у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, результат якого склав 2,35 проміле, ОСОБА_3 погодився з результатом, про що свідчить особистий підпис.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286562 від 13 червня 2020 року, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в присутності яких ОСОБА_3 пройшов відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, які засвідчили результат тесту. Дані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 286562 від 13 червня 2020 року, дослідженим відеозаписом з нагрудної камери (body camera) працівників поліції, на якій зафіксовані 13 червня 2020 року під час складення даного протоколу.

Стосовно клопотання представника ОСОБА_2 щодо письмових пояснень свідків, з посиланням на їх недопустимість з приводу підписання бланків пояснень, не заслуговує на увагу, оскільки їх пояснення записані зі слів свідків уповноваженою особою, та власноруч підписані свідками.

Також, в клопотанні про закриття провадження у справі, адвокат посилається на недопустимість доказу показань приладу Drаger Alcotest, оскільки, у зв`язку з незгодою з його результатами, поліцейські зобов`язані були доставити водія до відповідного медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Проте, дане твердження не знайшло свого підтвердження, та спростовується змістом акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_3 власним підписом засвідчив свою згоду з результатами показань приладу Drаger Alcotest 2,35 проміле.

Крім того, а протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 286562 від 13 червня 2020 року в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», ОСОБА_8 власноруч надані пояснення про визнання провини, та розкаяння у скоєному.

Дослідивши докази по справі про адміністративне правопорушення суд вважає наступне: при складанні зазначеного адміністративного матеріалу працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

Також, слід зазначити, що при складанні протоколу ОСОБА_9 роз`яснювались його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення та переглянуті відеозаписи не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп`яніння чи складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу.

ОСОБА_3 протокол підписав, отримав його копію, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_2 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені ним, належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій притягуваного та визнання його винуватості.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Необхідно зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Крім того, згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Проте, судом вирішувалося питання про вжиття до притягуваного більш м`якого покарання, а саме передача матеріалів на розгляду громадської організації або трудового колективу, або малозначність вчиненого правопорушення обмежившись усним зауваженням, однак враховуючи, що ОСОБА_2 було зупинено за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, крім того, як зазначено в протоколі останній не надав відомостей про те, що він десь працює, що позбавляє суд можливості вирішити питання про передачу матеріалів на розгляду громадської організації або трудового колективу, останній нехтує вимогами закону, порушує Правила дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також враховуючи те, що хоча на даний час своїми діями останній не завдав значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте, як вже зазначалось вище у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, наявність вказаних обставин виключає, на думку суду, застосування більш м`якого покарання.

З врахуванням наведеного вище, суддя вважає доведеним невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України, який передбачає заборону керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною першою статті 130 КУпАП, в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446-VIII від 07.07.2016 року, яка була чинна до 01.07.2020 року, тобто на момент порушення ОСОБА_8 п.2.9 «А» Правил дорожнього руху України, передбачалася відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року (далі Закон), який набрав чинності 01.07.2020 року, статтю 130 КУпАП змінено та передбачена відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції та у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, ті самі дії, вчинені повторно,- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01.07.2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівникам), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Як наголосив Конституційний Суд України, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19.04.2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Загальна декларація прав людини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.) встановлює: „Ніхто не може бути засудженим за злочин на підставі скоєння якого-небудь діяння або за бездіяльність, які під час їх скоєння не становили злочину за національними законами чи за міжнародним правом. Не може також накладатися покарання, більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у той час, коли злочин було скоєно (пункт 2 статті 11).

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначенні положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи з цих положень до осіб, які до 01.07.2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446-VIII від 07.07.2016 року, яка була чинна до 01.07.2020 року.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. В даному випадку йдеться про скасування акту, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Вказана позиція також роз`яснена листом в.о. голови Касаційного Кримінального суду ОСОБА_10 від 02.07.2020 року.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, суд

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ( в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1446-VIII від 07.07.2016 року, яка була чинна до 01.07.2020 року) і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складений 11.09.2020.

Суддя: