Справа № 125/709/20
Провадження № 33/801/577/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О. В.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Бригиди В.В., потерпілого ОСОБА_2 та його адвоката Руденка О.С. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 6 місяців, та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що справа була розглянута в його відсутність. З постановою суду він ознайомився 30.06.2020 року, отримавши її копію. А тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Вважає, що судом було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без його участі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що вказана постанова винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Бригиди В.В., які апеляційну скаргу підтримали та просили поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, пояснення ОСОБА_2 та його адвоката Руденка О.С., які заперечили проти апеляційної скарги і не заперечили проти поновлення строку, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, копію постанови ОСОБА_1 отримав 30.06.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 67). Відповідно до конверта скаржник направив до суду апеляційну скаргу 09.07.2020 (а.с. 68).

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов обґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно п.16.13 Правил дорожнього руху передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

П.16.14 Правил дорожнього руху передбачено, якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії, які рухаються по другорядних дорогах.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 516010 від 19.05.2020 слідує, що 03.05.2020 о 12:25 год. в с. Лука-Барська, Барського району, Вінницької області на перехресті автошляхів Т-02-18, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Niva, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Renault Kadjar", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, від чого автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 16.13, 16.14 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 2); постановою про закриття кримінального провадження від 19.05.2020, з якої слідує, що кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Його письмовими поясненнями, де він вказав, що ДТП сталася з його вини та претензій ні до кого не має. Однак вказано притягнути скаржника до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України (а.с.3,5).

Також вина підтверджується наданими поясненнями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2 ; схемою місця ДТП (а.с. 4); протоколами допиту ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 5-6).

Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що саме ОСОБА_1 не дотримався правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень, та в його діях вбачаються ознаки порушення вимог п.п. 16.13, 16.14 ПДР, що свідчить про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, не дотримання елементарних правил безпеки дорожнього руху і призвело до зіткнення транспортних засобів, тобто дії ОСОБА_1 безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень.

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що правопорушник не заперечив сам факт вчинення ним ДТП, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Вказане узгоджується з вище переліченими доказами, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, зв`язку з відсутністю кладу адміністративного правопорушення, апеляційна скарга не містить і суддею апеляційного суду не встановлено.

Також матеріали справи не містять доказів на спростування вини ОСОБА_1 в порушенні ним п.п. 16.13, 16.14 ПДР України, які регламентують, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на будь-які належні та допустимі докази, які б доводили факт його невинуватості і вказували б не невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і дійшов правильного висновку про доведеність його вини у порушенні п.п. 16.13, 16.14 Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З цим погоджується і апеляційна інстанція.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вказав суть правопорушення та які пункти ПДР були порушені водієм, при цьому посилається на ч.1 ст. 256 КУпАП, не заслуговують на увагу. Оскільки в даній статті зазначено про зміст протоколу, а не про постанову судді. Тобто скаржник невірно трактує норми Кодексу.

Крім того, суддя апеляційного суду звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 256 КУпАП в протоколі зазначено і суть правопорушення, і які вимоги пунктів ПДР порушено скаржником.

Доводи скаржника, що суд в постанові не правильно зазначив адресу, а саме номер будинку, також не заслуговують на увагу. Оскільки, адреса в протоколі зазначається працівником поліції зі слів правопорушника, як вбачається в протоколі зазначено АДРЕСА_1, з чим погодився скаржник та вказав в поясненнях, що з протоколом згоден, про що свідчить його підпис в протоколі.

Як вбачається із матеріалів справи, так в графі протоколу, де вказано прізвище, ім`я та по-батькові особи, відносно якої складено протокол, дійсно є виправлення з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_1 », однак суддя вважає, що дана обставина не впливають на правильність ухваленого судом рішення, не спростовують обставин справи і не впливає на склад адміністративного правопорушення та не спростовує вину правопорушника.

При цьому доводи ОСОБА_1 , що протокол складено на іншу особу, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: копією посвідчення водія, в якому зазначено ім`я - ОСОБА_1 і яке надано самим водієм під час складання протоколу (а.с. 7) та протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 19.05.2020 (а.с. 5), тобто дані документи підтверджують те, що протокол складено відносно ОСОБА_1 .

Отже доводи скаржника апеляційної скарги про відсутність його вини та порушення працівниками поліції процедури складання протоколу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не роз`яснили права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, під час складання протоколу та те, що суд першої інстанції в постанові неправомірно зазначив, що вина підтверджується також особистими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі, так як ніякі пояснення не надавав, суддя апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 516010 від 09.05.2020, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені.

Будь-яких зауважень щодо змісту протоколу, неправомірних дій працівників поліції ОСОБА_1 не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав, з протоколом ознайомився, про що свідчить його особистий підпис.

Також в протоколі у графі пояснення зазначено ««З протоколом згоден», тобто заперечень ніяких по суті протоколу не надав.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Відтак доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду.

Доказів, які б підтверджували невинуватість скаржника матеріали справи не містять.

Крім того, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.1 ст. 285 та ч.3 ст. 294 КУпАП, а саме в постанові суддя не вказав, що апеляційна скарга подається через місцевий суд та те, що направлено копію постанови з порушенням строку, суддя апеляційної інстанції також вважає безпідставними та розцінює як намагання правопорушника уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки доводи скаржника не впливають на законність прийнятої постанови та не можуть бути підставою для спростування факту вчинення скаржником ДТП.

Не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що суд неправомірно відхилив клопотання про направлення справи за місцем проживання правопорушника.

Оскільки згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. ОСОБА_1 вчинив правопорушення в Лука-Барська Барського району, тобто в межах територіальної юрисдикції Барського районного суду Вінницької області. Тому підстав направляти справу до іншого суду не було.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, так як не отримував повістки, внаслідок чого не мав можливості приймати участь під час розгляду справи в суді, суддя вважає також необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, виконуючи приписи КУпАП, неодноразово повідомляв про судове засідання ОСОБА_1 телефонограмами (а.с. 9, 13), що не заперечується самим скаржником в апеляційній скарзі. Про розгляд справи судом 11.06.2020 року правопорушник був повідомлений(а.с.22) Крім того, як вбачається із матеріалів справи інтереси скаржника захищав адвокат, який також не позбавлений був можливості з`явитись в судові засідання.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справах "Пономарьов проти України" та "Мушта проти України" вказано, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом першої інстанції вжито заходи для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника, однак ОСОБА_1 не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у Барському районному суді, не вжив будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Крім того суд першої інстанції правильно зазначив в постанові, що ОСОБА_1 особисто подавав клопотання до суду першої інстанції. Однак в судові засідання не з`являвся(а.с.22).

Будь-яких заяв від правопорушника про причини його неявки чи будь-якої уповноваженої на це особи до суду не надходило.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відтак факт розгляду судом адміністративної справи у відсутність ОСОБА_1 не впливає на склад адміністративного правопорушення і не спростовує висновків суду.

На переконання судді апеляційної інстанції - розгляд справи у відсутність правопорушника не впливає, як на правильність висновків суду, так і на склад правопорушення і постановлене судом рішення.

За таких обставин, доводи у апеляційній скарзі, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази, які б спростовували вину скаржника не надано.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам КУпАП.

Суддя вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко