ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2323/20 Головуючий в 1 інст. Жупанова І.Б.
Провадження №33/807/590/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 28 квітня 2020 року о 13 годині 12 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_2 , по вул.Іванова, близько буд.№ 22, в м.Запоріжжя з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння обличчя, розширені зіниці очей які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився в присутності двох свідків. Від керування т/з відсторонений. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Також апелянт зазначає, що суддя повністю погодилася з вказаним протоколом та визнала його винним у скоєні адміністративного правопорушення, але він не погоджується з такою постановою судді і вважає її незаконною та необґрунтованою. Він ніколи в своєму житті не вживав наркотичні засоби. 28 квітня 2020 року він дійсно керував транспортним засобом Шевроле АВЕО по вул. Іванова, близько будинку № 22, м. Запоріжжя. Як вияснилося, з керованого ним автомобіля був знятий задній номер. У зв`язку з тим , що в країні було об`явлено карантин, він не міг поновити задній номер автомобіля. Вважає, що його поведінка була адекватною, почервоніле обличчя він має від природи, а як реагують його зіниці на світло, ніхто не перевіряв. Крім того, він говорив співробітникам поліції про те, що, згоден поїхати на медичний огляд лише не на поліцейській машині, а на машині друга або на таксі, бо він боявся, що співробітники поліції можуть застосувати до нього фізичне насильство.

Після того, як співробітники його відпустили, він зі своїм другом поїхав на вул. Седова, 6 м. Запоріжжя щоб пройти медогляд на предмет наркотичного сп`яніння, але йому відмовили в проведені огляду, пояснивши, що огляд проводиться лише в присутності співробітника поліції та з письмовим направленням на медогляд. Після чого він поїхав на вул.Іванова, де на нього було складено протокол, щоб їхати на медогляд с поліцейськими, але поліцейських на тому місці вже не було. Він зателефонував на 102, де йому теж пояснили, що він повинен їхати на огляд із співробітниками поліції та мати при собі направлення на медогляд.

Апелянт також зазначає, що справа суддею розглядалася 05 червня 2020 року під час карантину, він не отримував жодної повістки про виклик до суду. Він вважав, що суди, як і інші установи, в період карантину не працювали. Але суддя розглянула справу за його відсутністю та не надала йому можливості захистити свої права.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення співробітником поліції вияснялося лише місце його реєстрації. Про місце його фактичного проживання ніхто не питав. За адресою реєстрації проживала його мати, яка померла, тому в будинку ніхто на теперішній час не проживає. Він мешкає зі своєю цивільною дружиною у м.Запоріжжі.

Йому не було роз`яснено, що за відмову від медичного огляду він буде нести таку ж відповідальність, як за управління автомобілем у нетверезому стані.

Він вважав, що суд у всьому розбереться. Крім того, співробітники неодноразово зупиняли його і пропонували пройти медичний огляд, підозрюючи у тому, що він перебуває у нетверезому стані. Але після проведення медогляду це не підтверджувалося.

Тому його дуже обурювали дії поліцейських, які безпідставно пропонували проходити медичний огляд, цим самим принижували його гідність.

Також ОСОБА_1 зазначає, що суд не перевірив правильність складення матеріалів адміністративної справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, не допитав в судовому засіданні його та свідків.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки останній у розгляді справи участі не брав, відомостей про те, що копію постанови він отримав протягом строку на її апеляційне оскарження, в матеріалах справи немає, з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився та копію постанови суду отримав 23 липня 2020 року та 31 липня 2020 року подав апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 271953 від 28 квітня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «Шевроле Авео» номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, відмовився від отримання копії протоколу та підпису, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 червня 2020 року в КУ «ОКНД» ЗОР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 28 квітня 2020 року, згідно з якими ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Соловйова Д., в якому зафіксовано, що 28 квітня 2020 року о 13 годині 12 хвилин за адресою: м.Запоріжжя, вул. Іванова, 22 відповідно до п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» ними був зупинений т.з. «Шевроле Авео» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з вищевказаним водієм були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Посвідчення водія не вилучалось - відмовився від передачі. ТД не видавався. На водія був складений протокол ДПР18 № 271953 за ч.1 ст.130 КУпАП. Дана подія була зафіксована на боді-камеру АР-00058.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , не завадила суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним не спростовані.

Доводи апелянта про те, що йому не було роз`яснено те, що за відмову від медичного огляду він буде нести таку ж відповідальність, як за управління автомобілем нетверезому стані, нічим не підтверджуються, більш того не спростовують наявності в його діях складу вказаного правопорушення.

Той факт, що ОСОБА_1 у інші дні проходив огляд на стан сп`яніння та такого стану в нього не виявлено, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №271953 від 28 квітня 2020 року, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції 28 квітня 2020 року о 13:12 годині, а висновки щодо результатів медичних оглядів, на які посилається апелянт, складені 31 березня 2020 року о 03:15 годині, 05 травня 2020 року о 10:05 годині, 02 травня 2020 року о 22:00 годині, тобто після спливу встановленого законом строку, та до цієї справи відношення не мають.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суд не з`ясував та не перевірив правильність оформлення матеріалів справи, в тому числі, і протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього, є безпідставними, оскільки вказаний протокол та додані до нього матеріали містять всі необхідні для розгляду справи відомості та суттєвих недоліків не мають, тому суд обґрунтовано визнав ці докази належними, допустимими та достатніми.

Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами.

Доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не заслухані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , правильності висновків суду теж не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді апелянт не заявляв.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду, спростовуються матеріалами справи, згідно з якими, проїхати до медичного закладу у супроводі працівників поліції останній відмовився, висуваючи умови проведення огляду, які законом не передбачені.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/2323/20