Справа № 333/2918/20
Провадження № 3/333/1166/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2020 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 411221 від 01.06.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 01.06.2020 року, о 12 годині 50 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Кедровій, буд. 43, керував транспортним засобом «ВАЗ 21043», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні, після роз`яснення головуючим прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 заперечував проти протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.130 КУпАП та просив в порядку п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, зазначив, що 01.06.2020 року, о 12 годині 50 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Кедровій, буд. 43, він не керував транспортним засобом «ВАЗ 21043», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , а керував вищезазначеним транспортним засобом його батько. Коли в автомобілі закінчилося паливо, батько пішов додому за бензином, а він залишився біля автомобіля, оскільки останній не зачинявся. Полійцейський патруль викликали працівники міськелектромережі, оскільки автомобіль ВАЗ перегородив їм дорогу.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив пояснення ОСОБА_1 та також пояснив, що він є власником автомобіля «ВАЗ 21043», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , та 01.06.2020 року, о 12 годині 50 хвилин вони з сином їхали по вулиці Кедровій у м. Запоріжжі. В автомобілі закінчився бензин, він залишив сина в автомобілі та пішов додому за паливом, син знаходився в автомобілі на пасажирському сидінні.

Допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Частина 3 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення частиною 3 статті 130 КУпАП ОСОБА_1 встановлюється відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягає:

1) факт керування особою транспортним засобом;

2) факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для застосування відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, потрібно доказати обидва факти у їх одночасній сукупності.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не доведені, зазначені у протоколі серії ДПР18 № 411221 від 01.06.2020 року про адміністративне правопорушення обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 411221 від 01.06.2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП та в інших матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що він дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння у вказаний час, окрім письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі, до яких суд ставиться критично.

При цьому, на оглянутих відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, доданих працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21043», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , 01.06.2020 року, о 12 годині 50 хвилин, у м. Запоріжжя по вул. Кедровій, буд. 43, з ознаками алкогольного сп`яніння та факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу ALCOTEST «Drager» та в медичному закладі, про що і було зазначено ОСОБА_1 в судовому засіданні та підтверджено показаннями свідка. Крім того, на відеозапису ОСОБА_1 чітко стверджує, що не керував транспортним засобом при вищезазначених обставинах.

Отже, зміст викладених обставин адміністративного правопорушення не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Будь-які інші докази, які б об`єктивно підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та в зазначеному місці з ознаками алкогольного сп`яніння, у справі відсутні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, в даній ситуації ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення учасників справи та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, суд вважає, що по даній справі відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Керуючись ч. 3 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 с. 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова