ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1018/20 Справа № 203/1308/20 Суддя у 1-й інстанції - Підберезний Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Мудрецького Р.В., за участю: особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , представників митниці Козія І.М. та Романенко І.М., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у порушенні митних правил за ст.472 МК України,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 16 червня 2020 року ОСОБА_1 , визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 23 022,82 грн. з конфіскацією предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил 0043/11000/20 від 27 січня 2020 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 : на користь Дніпропетровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, у розмірі із розрахунку 2 Євро за добу починаючи з 29.01.2020 року; витрати за письмовий переклад документів з іноземної на українську мову які складають 216 гривень; судовий збір в сумі 420,40 грн на користь держави.

Районним судом встановлено, що 15.01.2020 року відповідно до контракту від 25.10.2019 року № KR191011 в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби морським транспортом із Китайської Народної Республіки у контейнері № YMLU5109148 від фірми HANGZHOU AFSON ELECTRONICS CO.,LTD на адресу TOB "СОЛІД ТІМ" на підставі товаросупровідних документів: інвойсу від 25.10.2019 року № 19AF1011, пакувального листа від 25.10.2019 року було переміщено товари: кабелі та з`єднувачі для них, вагою брутто 25 757,55 кг, фактурною вартістю 80 634,29 доларів США.

16.01.2020 року на підставі попередньої митної декларації від 13.01.2020 № UA110080/2020/000090, CMR від 15.01.2020 № 73025, вказаний товар вантажним автомобілем р/н НОМЕР_1 / НОМЕР_2 було доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби, після чого того ж дня до ВМО № 2 м/п «Кривий Ріг» ОСОБА_1 подав ЕМД типу ІМ 40 ДЕ зареєстровану за № UA110080/2020/000132 та задекларував зазначені вище товари.

Під час проведення митного огляду у період з 16.01. по 20.01.2020 року було встановлено, що крім задекларованих товарів у вантажному відсіку зазначеного вище транспортного засобу знаходяться не задекларовані з`єднувачі для кабелів F-РОЗ`ЄМ RG-6 ПОКРАЩ - 25 000 шт загальною вартістю 960 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.01.2020 складає 23 022,82 грн.

Безпосередні предмети правопорушення вилучені та зберігаються на складі митниці.

Так, на думку Дніпропетровської митниці, ОСОБА_1 , не задекларував у електронній митній декларації № ПАЇ 10080/2020/000132 (наявність, кількість) 25 тисяч з`єднувачів для кабелів Б-РОЗ`ЄМ РЮ-6 ПОКРАЩ, вартістю 23 022,82 гривень, які підлягали обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 472 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження за ст.472 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Також просить поновити строк на оскарження постанови суду.

Обгрунтовуючи поважність причини щодо пропущеного строку ОСОБА_1 зазначає, що районний суд не повідомляв його належним чином про час, дату та місце розгляду справи, а копію постанови суду ним було отримано лише 25 липня 2020 року, тому зазначає про поважність пропуску строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального, оскільки справа була розглянута без його участі чим було порушено право на захист, і з порушенням норм матеріального права, так як він не порушував митних правил, передбачених ст. 472 МК України, тому, що заповнював митну декларацію відповідно до товаросупровідних документів, і відповідно до п.6.3 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30 травня 2012 року. При цьому апелянт вказує, що товари з фірми HANGZHOU AFSON ELECTRONICS CO.,LTD на адресу TOB "СОЛІД ТІМ" вже постачалися не вперше, тому підстав для огляду товару не було, а також апелянт вказує, що відповідно до ч.2 ст. 266 МК України огляд товару є правом, а не обов`язком. Апелянт вказує, що постачальник помилково завантажив товар, що підтверджується відповідними листами від 17 та 21 січня 2020 року, які надійшли після митного огляду, що свідчить як про відсутність умислу, так і необережності, а також апелянт вказує про відсутність доказів умислу та необережності. Крім цього, апелянт вказує, що з нього безпідставно стягнуто грошові кошти за зберігання вилученого товару.

В апеляційному суді ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники митниці Козій І.М. та ОСОБА_2 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційним судом встановлено, що розгляд справи був проведений без участі ОСОБА_1 , якого районний суд належним чином не повідомив, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання ним судової повістки, а копію постанови, як останній зазначає, отримав 25 липня 2020 року, та в десятиденний строк подав апеляційну скаргу, у зв`язку з чим строк був пропущений з поважної причини, тому підлягає поновленню, а апеляційну скаргу необхідно розглянути по суті.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексам України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 4 ст.266 МК України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену Митним кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні митних правопорушень за ст. 472 МК України, підтверджується викладеними в протоколі № 0043/11000/20 від 27 січня 2020 року, фактичними обставинами справи, а також доданими до нього матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , щодо відсутності в його діях умислу на порушення митних правил, то апеляційний суд вважає таку позицію безпідставною, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 472 МК України полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.

Отже, порушення митних правил за ст. 472 МК України, може бути вчинено як умисно, так з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.266 Митного кодексу України, декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах.

Таким чином, перед подачею митної декларації ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з дозволу митного органу здійснити огляд товарів. Однак, як видно з матеріалів справи, що також не заперечує ОСОБА_1 , він про огляд товарів працівникам митниці не заявляв та відповідний огляд не проводив.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду вірно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 Митного кодексу України та обґрунтовано накладено стягнення в межах санкції даної статті.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до санкції ст. 472 МК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький