П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/664/18

Провадження №3-в/936/30/2020

16 вересня 2020 року смт Воловець

Суддя Воловецького районного суду Закарпатської області Софілканич О.А., розглянувши подання начальника Воловецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області Гафинця І.М. про вирішення питання про давність виконання судового рішення, зокрема, постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2018 щодо ОСОБА_1 , визнаного винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

02.09.2020 року начальник Воловецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області Гафинець І.М. звернувся в суд з поданням про про вирішення питання про давність виконання судового рішення зокрема, постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт.

Подання обгрунтовує тим, що копія постанови Воловецького районного суду від 16.08.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт прийнята 14.11.2018 року до виконання Воловецьким РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

28.12.2018 року з ОСОБА_1 було проведено бесіду щодо роз`яснення порядку та умов відбування призначеного постановою суду адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, про наслідки, що настають в разі ухилення від відбування зазначеного вище стягнення, за результатами якої порушником підписано довідку про ознайомлення з порядком та умовами відбування зазначеного вище стягнення, з наслідками, що настають в разі ухилення від відбування даного виду стягнення передбаченими ст. 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Направлення для відбування покарання було видано 28.12.2018 року за №39/5/758 до Верхньоворітської сільської ради Воловецького району.

29.12.2018 року до Воловецького РС надійшло повідомлення з Верхньоворітської сільської ради про те, що у зв`язку з відсутністю коштів у сільському бюджеті для відбування суспільно корисних робіт ОСОБА_1 , сільська рада не в змозі прийняти його для відбування суспільно корисних робіт, які необхідно оплачувати.

У зв`язку з тим, що сільська рада відмовляла у прийнятті порушника для відпрацювання призначеного судом адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, порушуючи вимоги ст. 325-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Воловецьким РС направлено численні листи- інформування на адресу Мукачівської місцевої прокуратури для відповідного реагування. Однак, станом на 28.08.2020 року ОСОБА_1 , не маючи наміру ухилятися від відбування даного виду стягнення, не приступив до відбування суспільно корисних робіт у зв`язку з відсутністю коштів на їх оплату.

Постанова суду від 16.08.2018 року, що набрала законної сили 28.08.2018 року, якою ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 -1 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт з об`єктивних причин залишається без виконання більше двох років у зв`язку з відмовою Верхньоворітської сільської ради приймати порушника для відбування суспільно корисних робіт через відсутність коштів для їх оплати.

На підставі наведеного, начальник Воловецького РС філії ДУ "Центр пробації" у Закарпатській області просить суд вирішити питання про давність виконання постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2018 року.

Начальник сектору пробації та правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду подання по суті.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить поняття строків давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R(91)1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в Кримінальному кодексі України, а саме, ст. 80, яка розташована у розділі ХІІ «Звільнення від покарання та його відбування» і регламентує звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши доводи Воловецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області, встановлено, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання суспільно корисних робіт, оскільки Верхньоворітська сільська рада Воловецького району не має можливості надати йому такі роботи у зв`язку із відсутністю коштів для їх оплати.

Крім цього, з часу набрання законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки.

На підставі викладеного, виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт узв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.303, 304 КУпАП, суддя,-

постановила:

Подання начальника Воловецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області Гафинця Івана Михайловича про вирішення питання про давність виконання судового рішення, зокрема, постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2018 року- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт за ст. 183-1 КУпАП призначеного постановою Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.08.2018 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Воловецький районний суд протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Софілканич О. А.