КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/8511/20
Провадження № 33/824/2499/2020 Суддя 1 інстанції - Трубніков А.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 28.02.2020 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Стеценка, 1/3, керував автомобілем «Деу Матіз», д/н НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Таким чином в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження в справі №761/8511/20 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що його автомобіль поліцейськими зупинено не було, поліцейські підійшли до автомобіля, що стояв припаркований. Не з`ясувавши, чи керував він транспортним засобом чи ні, поліцейські почали тиснути на нього та необґрунтовано обвинувачувати у вжитті наркотичних засобів.

Апелянт стверджує, що підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння у поліцейських не було.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказані ознаки наркотичного сп`яніння «зіниці очей не реагують на світло», «блідість шкіри обличчя», хоча таких ознак, на думку апелянта, не передбачено Інструкцією, а передбачені дещо інші, на яку відсутні посилання в протоколі, а тому, за відсутності у поліцейського підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, ОСОБА_1 не підлягав огляду на стан сп`яніння.

Також ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п. 12 Розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Наказом Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради № 563 від 27 травня 1019 року затверджено заклад охорони здоров`я - Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія», якій надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Згідно цього Наказу підрозділи цієї лікарні працюють за наступними адресами: Відділення медичних оглядів, проспект Визволителів, 6 - цілодобово; Наркологічне відділення № 1, провулок Деміївський, 5 А - з 09.00 до 17.00 (понеділок-п`ятниця); Наркологічне відділення № 2, вул. Петра Запорожця, 20 - з 09.00 до 17.00 (понеділок-п`ятниця); Наркологічне відділення № З, вул. Качалова, 5 А - з 09.00 до 17.00 (понеділок-п`ятниця); Наркологічне відділення № 4, вул. Качалова, 5 А - з 09.00 до 17.00 (понеділок-п`ятниця).

На переконання апелянта, всупереч вимогам п. 12 Розділу II Інструкції, поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, як того вимагає Інструкція, оскільки поліцейський тиснув на ОСОБА_1 , вказавши, що поліцейські змушені будуть відвезти його для огляду на Лівий берег», хоча найближчий заклад охорони здоров`я - Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», який вказаний в направленні на огляд знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Качалова, 5 А, що на Правому березі Києва, оскільки за матеріалами справи місце вчинення правопорушення та складання протоколу знаходиться на «Правому березі» Києва за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1/2.

Також апелянт зазначає, що направлення на огляд в медичному закладі на місці не складалося, відповідно йому для ознайомлення не надавалося.

Окрім цього ОСОБА_1 вказує на те. що в направленні на огляд в медичному закладі зазначено час його складення: 28 лютого 2020 року о 10 год. 50 хв., тоді як з відеозапису з нагрудної камери поліцейського пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння звучить о 11 год. 40 хв., отже, пропозиція про проходження огляду звучить на 10 хвилин швидше, ніж складено направлення на огляд.

Також апелянт вказує на неточності в оформлені протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказано місце складання протоколу. В графі «місце складання протоколу» здійснено запис: «м. Київ, вул. Стеценка, 1/3», однак автомобіль був припаркований, а спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції відбувалося саме навпроти Ресторану «Дубки», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Стеценка,1/2. З огляду на це, запис про місце складання протоколу є неправильним.

Також апелянт зазначає, що навіть якщо припустити, що він керував автомобілем, то він явно рухався в напрямку руху від станції метро «Сирець». Враховуючи напрямок руху від станції метро «Сирець», будинок № 1/2 по вул. Стеценка, є територіально ближчим, ніж будинок № 1/3 по вул. Стеценка, атому, на думку апелянта, він не міг керувати транспортним засобом по вул. Стеценка, 1/3, як це помилково вказано в протоколі.

Окрім цього ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками поліції йому не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 конституції України та ст. 268 КУпАП, хоча в протоколі міститься його підпис про роз`яснення йому прав.

На думку апелянта, підписання протоколу є наслідком тиску зі сторони працівників поліції, які попередили, що без підписання протоколу не можуть видати тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.

Окрім цього, апелянт вказує на те, що письмові пояснення свідків є шаблонними, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні чинного законодавства.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 18 липня 2019 року справа № 216/5226/16-а, апелянт вказує на те, що матеріалами відеозапису з нагрудної камери поліцейського є неналежними та недопустимими доказами винуватості особи, оскільки відеозапис, з нагрудної камери поліцейського є неповним, триває лише 20 секунд та містить абстрактну пропозицію поліцейських пройти огляд та його відповідь на таку пропозицію.

Також апелянт вказує на те, що з відеозапису не зрозуміло як відбувалася зупинка транспортного засобу, як проходило його спілкування з працівниками поліції.

Окрім того ОСОБА_1 вказує на те, що всупереч вимогам ст. 266, 265-2 КУпАП від керування автомобілем його не відсторонили. Тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося, а тому все це є доказами того, що він у стані наркотичного сп`яніння не знаходився.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 , подав заяву про відкликання своєї апеляційної скарги на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року.

Вислухавши думку ОСОБА_1 , який підтримав заяву про відмову від апеляційної скарги, перевівши матеріали справи, вважаю, що апеляційний розгляд справи підлягає закриттю з таких підстав.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в апеляційному суді має право відкликати апеляційну скаргу. В такому випадку при відмові апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників процесу, апеляційним судом виноситься ухвала про закриття апеляційного розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційні скарги від інших учасників судового процесу не надходили, а відклик апеляційної скарги ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційному суді, є його правом. З огляду на наведене, апеляційний розгляд справи підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року.

Закрити апеляційний розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відкликом ОСОБА_1 апеляційної скарги, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал