Справа № 734/4288/19 Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т. І.
Провадження № 33/4823/64/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 23 листопада 2019 року о 03год. 10 хв. на 15 кілометрі автодороги Козелець-Карпилівка-Сорокашичі, керував автомобілем марки HYUNDAI Santa Fe д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №121 Козелецької ЦРЛ Чернігівської області, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати її, та закрити провадження по справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження своїх вимог вказує, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки поклав в його основу недопустимі докази.

Так, зазначає що поліцейськими було порушено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вони мали б спочатку пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, а потім, в разі незгоди з результатом огляду, мали б запропонувати огляд в медичному закладі та скласти відповідне направлення, однак, матеріали справи не містять відомостей щодо його відмови від проходження огляду на місці, а направлення на огляд в медичному закладі також відсутнє. Крім того, звертає увагу на те, що він не здавав в лікарні ніяких біологічних матеріалів для проведення дослідження на стан сп`яніння,та не проходив обстеження, в зв`язку з чим вважає висновок лікаря №121, недійсним. Вказує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалося з порушенням норм чинного законодавства про адміністративні правопорушення, оскільки був складений за відсутності свідків, в зв`язку з чим, є недоведеною вина у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, особа, що притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилась, при цьому не повідомила суд про причини своєї неявки.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи правопорушника - ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вона підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №003549 від 23 листопада 2019 року, який є документом що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1 23 листопада 2019 року о 03год. 10 хв. на 15 кілометрі автодороги Козелець-Карпилівка-Сорокашичі, керував автомобілем марки HYUNDAI Santa Fe д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №121 Козелецької ЦРЛ Чернігівської області, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України (а.с.2);

- даними, що містяться у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 листопада 2019 року №121, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Крім того, судом апеляційної інстанції, за для забезпечення об`єктивності розгляду справи та винесення законного і обґрунтованого рішення, було витребувано з Козелецької ЦРЛ акт медичного огляду ОСОБА_1 , на підставі якого складений висновок №121, з якого вбачається як саме проводився огляд особи правопорушника, та яким чином було встановлено в нього стан сп`яніння, що є ще одним доказом по справі наявності вини останнього у порушенні ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з недотриманням вимогам чинного законодавства, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За правилами п. 6 діючої Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З огляду на вище викладене, лікар Козелецької ЦРЛ, при винесенні висновку №121 від 23 листопада 2019 року діяв на підставі, та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, з використанням наданих повноважень, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було складено направлення на медичний огляд на стан сп`яніння, хоча і має місце, однак, даний недолік не спростовує його вини у вчиненні ним інкримінованого адміністративного правопорушення, та не є підставою для скасування рішення.

Також, посилання особи, що притягується до адміністративної відповідальності, викладене в апеляційній скарзі про те, що було порушено порядок його огляду, оскільки йому не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, в присутності двох свідків, а потім, в разі його незгоди з результатом огляду, провести такий огляд в медичному закладі, не є обґрунтованим, оскільки норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), щодо огляду особи правопорушника не є імперативними, а отже те, що ОСОБА_1 було оглянуто у закладі охорони здоров`я, не можна вважати порушенням норм чинного законодавства про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апелянта про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 листопада 2019 року №121 є неналежним доказом по справі, який не можна покласти в основу рішення, оскільки він проведений з порушенням порядку та методу його проведення, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на підставі вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказаний висновок є цілком належним та допустимим доказом по справі, в зв`язку з чим, в сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу свого рішення, як такий, що дійсно підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція щодо дій правопорушника розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, оскільки правопорушення на транспорті характеризуються підвищеною небезпекою, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач