Справа № 304/1092/20 Провадження № 3/304/422/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого,

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394018 від 14 серпня 2020 року вбачається, що цього ж дня о 00.40 год. ОСОБА_1 між селами Раково та Т.Ремета керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами згідно з постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.09.2019.

Зазначені дії ОСОБА_1 поліцейським СРПП № 3 Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшим сержантом поліції Волосом І.П. кваліфіковано за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 394018 від 14 серпня 2020 року, акт вилучення посвідчення водія від 14 серпня 2020 року та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 51858652 від 05 вересня 2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення період він дійсно керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 . Разом із цим пояснив суду, що йому не було відомо про наявність тимчасового обмеження, оскільки Постанову серії ВП № 51858652 від 05 вересня 2019 року не отримував. Крім цього показав, що він у повному обсязі сплатив заборгованість по аліментах у виконавчому провадженні № 51858652.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла до такого висновку.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

За приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Водночас, підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Постанова судді, відповідно до ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При цьому, доказів того, що постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 51858652 від 05.09.2019 було вручено (надіслано) ОСОБА_1 чи його ознайомлено з накладеними обмеженнями іншим чином, матеріали справи не містять.

Крім цього, з наданих у судовому засіданні пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про зняття обмеження у праві виїзду за межі України від 14.08.2020, оскільки ОСОБА_1 погашено заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», суд не вправі самостійно змінювати формулювання адміністративного правопорушення. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, враховуючи те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами серії ВП № 51858652 від 05 вересня 2019 року, а останній, у свою чергу, пояснив суду, що про наявність згаданої постанови не знав, суддя не може констатувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять достатньо вагомі, чіткі та узгоджені між собою докази винуватості, що, у свою чергу, не дозволяє суду встановити винуватість особи доведеною поза розумним сумнівом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 62 Конституції України, статтями 7, 9, 245, 247, 251, 253, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення № 304/1092/20 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Гевці В. М.