справа № 204/4646/20
провадження № 3/204/2849/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Некрасов О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 663064 від 29 червня 2020 року, 29 червня 2020 року близько 15 години 40 хвилин за адресою пр. Пушкіна, буд. 26, стаціонар КЗ «ДСКМЦМД» ім. проф. М.Ф. Руднєва, відділення голови та шиї, перебувала спільно з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в стані сильного алкогольного сп`яніння, заважала лікарям в лікуванні сина, чим не виконала свої батьківські обов`язки по вихованню свого сина, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпаП настає у разі ухилення батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії № 663064 від 29 червня 2020 року, ОСОБА_3 в стані сильного алкогольного сп`яніння, заважала лікарям в лікуванні сина, чим не виконала свої батьківські обов`язки по вихованню свого сина. Між тим, відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України «Батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини».

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу щодо перешкоджання здійснення медичним персоналом необхідних заходів для лікування малолітнього ОСОБА_2 , а фабула правопорушення зазначена в протоколі є неконкретизованою, що позбавляє суд прийти до беззаперечного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_4 , а також рапорту поліцейського 1 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, «мати малолітнього ОСОБА_3 , постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, зі слів санітарки в палаті бачила порожні пляшки з під пива. На зауваження не реагує, на все дитяче відділення виражалася нецензурною лайкою та голосно кричала», що свідчить про можливе вчинення хуліганській дій з боку ОСОБА_3 .

Слід зазначити, що 29 червня 2020 року, за теж саме діяння у відношенні ОСОБА_3 , співробітниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 663063, за вчиненні правопорушення передбачено ст. 173 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 184, 247, 283, 284, 290, 291 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.О. Некрасов