Провадження № 33/811/107/20 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А.Б. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 ,

з участю представника

Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О.,

встановив:

цією постановою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №4593/20900/19 від 30 листопада 2019 року товар, постановлено повернути ОСОБА_1 для вивезення за межі території України або здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів.

Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про порушення митних правил №4593/20900/19 від 30 листопада 2019 року, близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 повертаючись з приватної поїздки з Республіки Польща в Україну через м/п «Смільниця» Львівської митниці ДФС автомобілем марки «VolkswagenT4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якості водія, обрав для слідування смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. До митного контролю ОСОБА_1 подав документи, щодо придбання ним 28 листопада 2019 року в Республіці Польща товару: рахунок-фактуру №2438/S51/2019 від 28 листопада 2019 року та фіскальний чек №000000711 від 28 листопада 2019 року на товар, а саме «автомобільні запчастини», який ввозився в межах неоподаткованої норми установленої ч.1 ст. 374 МК України. Згідно бази даних ПІК «ІНСПЕКТОР» ОСОБА_1 в`їхав на митну територію України 26 листопада 2019 року та виїхав за межі митної території України 29 листопада 2019 року, тобто 28 листопада 2019 року перебував на території України, що свідчить про неможливість здійснення покупки вказаного товару на території Республіки Польща 28 листопада 2019 року. Крім цього, в своїх власноручно написаних поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що закупки здійснював у м. Устрики Дольні (Польща), в той час, як згідно із рахунком-фактурою «ТАХ-FRЕЕ» №2438/S51/2019 від 28 листопада 2019 року та фіскальним чеком № 000000711 від 28 листопада 2019 року покупка здійснена у м. Rzeszow (м. Жешув), також цей факт засвідчується підписом особи на наведеній рахунку-фактурі.

В апеляційній скарзі представник Галицької митниці Держмитслужби Іванків А.Б. покликається на те, що висновок суду є помилковим та необґрунтованим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Акцентує, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення суд прийшов до висновку, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративного правопорушення посилаючись на пояснення ОСОБА_1 про те, що переміщувані ним товари були придбані через «Інтернет». Зазначеним ОСОБА_1 пояснює дату купівлі товару в час його перебування в Україні та розбіжність між наданим ним попередньо поясненням щодо купівлі зазначених товарів в м. Устрики Дольні (Польща), а не в м. ЯгеБгош (м. Жешув), як зазначено в товаросупровідних документах поданих до митного контролю.

Вважає, що судом при винесенні оскаржуваної постанови однобічно та необ`єктивно взято до уваги лише докази надані ОСОБА_1 в судовому засіданні та не взято до уваги попередньо наданих пояснень, а також доказів, здобутих в ході складання протоколу про порушення митних правил.

Також наголошує, що судом не взято до уваги значну відстань між містами Жешув та ОСОБА_2 , що ставить під сумнів можливість здійснення замовлення та доставки товару протягом однієї доби.

Просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 та винести нову, якою визнати останнього винним у вчиненні порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення із конфіскацію предметів правопорушення, а також стягнути витрати за зберігання предметів правопорушення на складах митниці.

Правопорушник ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився, однак подав клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Зазначив, що заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та не погоджується з апеляційною скаргою представника митниці.

Просить залишити без зміни постанову Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року щодо нього.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці ДФС Дунаса М.О., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України - посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищезазначені вимоги законодавства суддею першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом, який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про необ`єктивність та необґрунтованість постанови судді, оскільки такі є голослівними та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Митним органом, відповідно до протоколу про порушення митних правил №4593/20900/19 від 30 листопада 2019 року ставилося в вину ОСОБА_1 порушення митних правил за ч.1 ст. 483 МК України, а саме: переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача (покупця) товарів.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Необхідно враховувати, що підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митних органів на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності: - недійсні документи, тобто документи, що втратили юридичну силу.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, ґрунтується на оцінці наявного у справі доказу, який був предметом перевірки, у тому числі і в суді апеляційної інстанції, зокрема листі керівника ТзОВ «Inter-Team», від 28 листопада 2019 року про те, що від ОСОБА_1 отримано замовлення на автозапчастини та погоджено усю інформацію стосовно документів та отримання товару. Того ж дня, було виписано документ «TAX-FREE», номер 2438/551/2019 і фіскальний чек 8118/551/2019. Згідно з договором, товар разом з документами було доставлено 29 листопада 2019 року до Устриків-Долішніх. В подальшому, після перевірки товару ОСОБА_1 заплатив кур`єру загальну суму брутто за товар.

Вищенаведене дає підстави стверджувати про недоведеність факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, що підтверджує відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відтак, апеляційний суд погоджується з мотивацією суду І інстанції про те, що належних, достатніх і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на подання органу доходів та зборів документів для переміщення товарів, що містять неправдиві відомості не здобуто, а тому вважає, що місцевий суд прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Іванківа А.Б. залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2019 року, відносно ОСОБА_1 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.