Справа № 561/612/20
ПОСТАНОВА

іменем України

15 вересня 2020 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В., при секретарі судового засідання Расевич Г. І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого проживаючого у АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, його захисника - адвоката Полюховича Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, направлені від Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 333525, ОСОБА_1 , 04 серпня 2020 року близько 09 год. 55 хв. по дорозі Зарічне - Прикладники біля с. Чернін Зарічненського району Рівненської області керував транспортним засобом, скутером "Honda Dio", без д. н. з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук поведінка що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора (Alcotest) № 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Вказаними діями ОСОБА_1 , порушив п. 2.5 ПДР, де зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за що передбачена відповідальність у ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, показав, що 04 серпня 2020 року близько 10:00 год. керував власним мопедом (скутенром) по дорозі на сінокіс, коли поблизу с. Чернін, Зарічненського району Рівненської області його зупинили поліцейські. Пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки так і у мединому закладі не пропонували, натомість запропонували під запис на камеру мобільного телефону сказати, що від проходження огляду він відмовляється. Вказав, що на місці зупинки свідків не було. Будь яких документтів, крім пустого бланку пояснення він не підписував, а дізнався про складення протоколу, отримавши повістку про виклик до суду.

Представник особи яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Полюховича Р. М., просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю його складу, про що подав письмове клопотання, покликаючись на порушення поліцейськими процедури проведення огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки т. з. так і у медичному закладі. Вказав на відсутність доказів вчиненого правопорушення, що у сукупності призводить до недійсності такого огляду та безпідставності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Стаття 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Матеріалами справи не доводиться факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження такого огляду до медичного закладу. Із долученого до матеріалів справи відеозапису на мобільний телефон зафіксована лише розмова працівників поліції з ОСОБА_1 , будь яких осіб, крім особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на відео немає.

Будь-яких інших доказів про відмову ОСОБА_1 від проведення огляду, як на місці зупинки т. з так і у мединому закладі у матеріалах справи немає.

Судом не береться до уваги у якості належного доказу відмови ОСОБА_1 від освідчення на стан сп`яніння пояснення свідка від 04 серпня 2020 року (а. с. 4), бо у ньому відсутнє прізвище особи у якої таке відбирається.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Постанова) у п. 6 зазначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 Розділу І, п. 6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

За змістом вказаних норм лише відмова від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків або у медичному закладі є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вказаний обов`язок особи, співвідноситься з обов`язком працівників поліції забезпечити такий огляд у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному Постановою та Інструкцією за умов незгоди особи проходити такий огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди з результатом такого огляду, якщо він проводився на місці зупинки т. з.

Встановлення факту відмови має вирішальне значення, оскільки з належною його фіксаціює пов`язана наявність складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху у зв`язку з відмовою від проходження такого огляду.

Судом не підтверджено факту направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, а також факт присутності на місці оформлення адміністративного правопорушення двох свідків, що підтверджується, як показами самої особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так і, дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, наданим поліцейськими у сукупності з іншими дослідженими доказами.

Недотримання сукупності дій, визначених законом виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження освідчення на встановлення стану алкогольного сп`яніння, оскільки порушують норму ч. 3 ст. 266 КУпАП та на підставі ч. 6 цієї ж статті такий огляд вважається недійсним.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінюючи докази у сукупності, суд керується положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог п. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відповідно і у даних правовідносинах немає складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 5 ст. 266 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А. В. Дідик