Справа № 174/1049/19
Провадження № 3/174/3/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2020 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , не працює, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 453155 від 25.11.2019 року, водій ОСОБА_1 , 25.11.2019 р., о 15 год. 40 хв. в м.Вільногірськ Дніпропетровської області по вул. Привокзальна, 2, керував автомобілем ВAЗ-2101 н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразна хода, запах спиртного з порожнини рота), на вимогу працівника поліції відмовився пройти у встановленому порядку огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР.

Адвокат Левітін О.Ю. в судовому засідання не завився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що був тверезий.

ВислухавшиОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 року № 1452/735 (далі- Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 ( далі - Порядок).

Так, згідно з п.п. 6,7 р. І огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ вказаної Інструкції.

Так, згідно з п.1 р. ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 6 р. ІІ Інструкції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 9 р. ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 10 р. ІІ Інструкції Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

На місці зупинки огляд водія із застосуванням технічних засобів не проводився, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. В цьому акті чітко зазначено, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатором Драгер 6810 ОСОБА_1 відмовився, однак не зазначено де саме цей акт складено і є помилка у даті його складання.

Слід зазначити, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Згідно протоколу про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 25.11.2019 року ОСОБА_1 затримано для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, до лікарні ОСОБА_1 не доставлено.

Згідно з п. 8 вищевказаного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння мають поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарі закладів охорони здоровя.

При цьому, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, лікарем, який має право на його проведення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський мав діяти згідно положень п. 8 Порядку.

Тобто законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.9 «а» ПДР України, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, тобто диспозиція цієї норми має альтернативний характер і передбачає відповідальність за дії, які не є тотожними і полягають або у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або у відмові особи, яка керує транспортним засобом проходити огляд для виявлення ознак такого сп`яніння.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, складання протоколує процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушеннята, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При таких обставинах, не можна вважати, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , було належним чином зафіксовано, оскільки, останній відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння в присутності двох свідків, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, ОСОБА_1 затримано, однак співробітники поліції не супроводили особу до медичного закладу, що підтверджується наданими суду матеріалами, а склали проткол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надане відео, однак з якого не вбачається наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, не вбачається обставин складання спірного протоколу у присутності двох свідків, підписання цього протоколу цими свідками та здійснення ОСОБА_1 письмової відмови від проходження огляду також при двох свідках.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, за скоєне адміністративне правопорушення стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Станом на 28.02.2020 року строк сплинув.

Застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення (ВС/КГС № 927/623/18 від 16.04.2019)

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40-1, п.1 ст. 247, ст.ст. 284 , 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повідчення водія серії АЕВ НОМЕР_2 від 24.07.2008 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: І.А.Ілюшик