Справа №521/9637/20
Номер провадження 3/521/6985/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

02.06.2020 року, о 05 годині 20 хвилин, в м. Одесі повул. Тираспольське шоссе, 22/8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Omega» номерний знак « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння. А саме нестійка хода, невнятна мова, запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

За даним фактом співробітником Управління патрульної поліції в Одеській області було складено протокол серії ДПР18 № 072621 від 02.06.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, при підготовці справи до розгляду судом виявлено неточності в зазначенні у протоколі місця проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Судом було направлено запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області та до Управління ДМС у Вінницькій області, задля визначення місця реєстрації ОСОБА_1 .

Проте згідно з отриманих судом відомостей ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим або знятим з реєстрації по Вінницькій та Одеській областям.

Постановою суду від 27.07.2020 року адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, направлено на доопрацювання до Управління патрульної поліції в Одеській області

31.08.2020 року до суду від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали з доопрацювання згідно, в яких зазначено, що дійсно при оформлення адміністративних матеріалів сталася помилка та працівником поліції невірно вказано місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, до доопрацьованих матеріалів було додано рапорт з зазначенням вірного місця проживання ОСОБА_1

31.08.2020 року постановою суду застосовано до ОСОБА_1 примусовий привід до Малиновського районного суду о 10 годин 00 хвилин 02.09.2020 року. Виконання постанови доручено Управлінню патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

09.09.2020 року судом було отримано відомості з підрозділу УДМС України у Волинській області, згідно отриманої судом інформації ОСОБА_1 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, у зв`язку з невірним внесенням відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072621, у суду не було можливості викликати особу, яка притягується до адміністративної відповідальності в межах строків визначених ст. 38 КУпАП України.

Разом з цим, суд вважає, що ОСОБА_1 достовірно знав про складання відносно нього протокол серії ДПР18 № 072621 від 02.06.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак відмовився від надання пояснень, що підтверджується, його підписом у протоколі.

При розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності суд вважає, що необхідно забезпечити оптимальний баланс між дотриманням прав і свобод особи, яка притягується до відповідальності, та загальним (публічним) інтересом, який передбачає ефективний захист особистості, суспільства і держави від адміністративних правопорушень.

Будь-яке адміністративне правопорушення та санкції за його скоєння повинні бути чітко визначені в законі таким чином, щоб виходячи з його тексту - у випадку необхідності за допомогою тлумачення, що надано судам, - кожен міг передбачити адміністративно - правові наслідки своїх дій або бездіяльності.

В противному випадку може мати місце суперечна правозастосовна практика, яка послаблює гарантії державного захисту прав, свобод і законних інтересів громадян від свавільного адміністративного примусу.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

За змістом частини 2 статті 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, що відноситься до компетенції судів загальної юрисдикції, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Пункт 7 статті 247 КУпАП містить правило, згідно із яким провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розглядаючи питання щодо строку давності в адміністративному провадженні в контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист пав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом …, який … становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…».

Поняття «кримінальне обвинувачення» має «автономне» значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць ( справа «Блохін проти Росії», рішення від 23.03.2016 року, п. 179; Адольф проти Австрії, п.30,).

До кримінально-процесуального аспекту статті 6 Конвенції належать адміністративні правопорушення правил, які караються штрафами, обмеженням водійських прав, такими, як зняття балів, або призупинення чи скасування водійських прав ( справи Луц проти Німеччини, п. 182, Шмауцер проти Австрії).

Тому, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та, яке тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в контексті ст.6 Конвенції належить до кримінально-процесуального аспекту.

Стаття 6 пункт 1 Конвенції застосовується протягом усього провадження, метою якого є встановлення обґрунтованості «кримінального обвинувачення» включно зі стадією проголошення судового рішення.

Правове регулювання прав та свобод людини за національним законом полягає у створенні необхідних умов, якими слід забезпечити невідворотність адміністративної відповідальності.

В той же час має бути забезпечений справедливий баланс між загальним (публічним) інтересом невідворотності адміністративної відповідальності та дотриманням прав і свобод людини щодо строку давності про притягнення її до відповідальності.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, та давши їм оцінку, суд вважає що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001року №1306 водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №072621 від 02.06.2020 року, письмовими поясненнями свідків, та також дослідженим у судовому засіданні відеозаписами доданим до матеріалів адміністративної справи та які містяться на з`ємному носієві оптичному диску «Verbatium DVD-R», з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відмовляється у присутності двох свідків, то того ж з поведінки самої особи, яка притягується до адміністративної відповідальності вбачаються ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що призвело до зниження уваги та швидкості реакції.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, але враховуючи, що строки накладення адміністративного стягнення за дане правопорушення минули, провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 38, 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Леонов