Номер справи 237/3373/20
Номер провадження 3/237/1885/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.09.20 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Кучко Яна Юріївна, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 року до Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КупАП.

Вивчивши матеріали про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що справа підлягає направленню на доопрацювання, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, в тому числі, питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення;

Таким чином, особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення необхідно враховувати, що протокол це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення передбаченого КУпАП та є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, оскільки акумулює у собі всі відомості, зібрані уповноваженою особою та саме з протоколу суд встановлює яке ж саме правопорушення інкриміноване суб`єкту.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення особою, уповноваженою на складання протоколу у відповідній, спеціально відведеній для цього графі зазначено, що об`єктивна сторона вчинено ОСОБА_1 правопорушення полягає у (пряма цитата із збереженням орфографії, пунктуації та застосованої логіки викладу матеріалу): «вчинив правопорушення провадження провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме: керівником ОСОБА_1 у відповідності з даними інформаційної системи даних ДПС України) акцизна накладна за 01.04.2020р. по 06.07.2020р. зареєстрована в єдиному реєстрі акцизних накладних постачальником ТОВ «Дюваль Компані» з реалізації пального та видаткових накладних а саме: накладна № 847 від 15.05.2020, № 998 від 30.05.2020, №610 від 23.04.2020. №1050 від 06.06.2020.

Згідно наданої заяви на одержання ліцензії до ГУ ДПС у Донецькій області, підприємством було отримано ліцензію загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри 80) таким чином підприємство зберігає пальне в великих обсягах без наявності відповідної ліцензії, що призвело до порушення ч. 1. ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального №481/95-ВР (із змінами та доповненнями внесеними Законом України 23.11.2018 №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків зборів», акт фактичної перевірки від 06.07.2020 №0130/05/99/38/32/37011641».

Отже, з даного формулювання об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 неможливо однозначно встановити, які дії вказаного суб`єкта утворюють склад ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З першого абзацу інкримінованої об`єктивної сторони адміністративного правопорушення не зрозуміло, що саме намагалась донести до суду особа, уповноважена на складання протоколу, зокрема двічі використано словосполучення «а саме» без логічного завершення що ж таке «саме» мається на увазі, якщо ж особа, уповноважена на складання протоколу, вважає, що отримання акцизної накладної є адміністративним правопорушенням то суд стверджує, що вказані дії у диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП відсутні.

Стосовно другого абзацу суд вважає за необхідне навести зміст вказаних положень законодавства, порушення яких інкриміновано ОСОБА_1 на посилання на які здійснено у протоколі.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає, що «імпорт і оптова торгівля алкогольними напоями здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії на оптову торгівлю. Експорт алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності на підставі ліцензії на виробництво або ліцензії на оптову торгівлю. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії».

Частина 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначає, що «суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва».

Таким чином, суд зазначає, що ч. 1 та ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не містять правової норми як щодо зазначених 80 літрів, так і щодо великого обсягу пального, вказані правові номери містять у собі поняття «оптове зберігання», водночас у протоколі застосовано юридичну конструкцію «зберігається пальне у великих обсяги», що відсутня у наведених приписах законодавства та не є тотожною «оптове зберігання».

Для належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженій особі слід врахувати, що об`єктивну сторону ч. 1 ст. 164 КУпАП утворює одне із альтернативно визначених діянь, а саме:

-провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або;

-провадження господарської діяльності без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом;

-провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

-провадження господарської діяльності у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії;

-провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

При посиланні на одну або декілька вказаних дій необхідно розкрити їх зміст, тобто детально викласти які саме дії були вчинені, або ж не вчинені, який саме вид ліцензії не отримано та, відповідно, довести обов`язок віднесення здійснюваної господарської діяльності до такої, що підлягає ліцензуванню.

Вказаних вимог в даному випадку дотримано не було та формально здійснено посилання на те, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність без одержання ліцензії.

Додатково суд зазначає, що особа, уповноважена на складання протоколу, інкримінуючи ОСОБА_1 провадження господарської діяльності без одержання ліцензії (не розкриваючи при цьому яка саме господарська діяльність здійснюється, яка ліцензія повинна бути отримана, якою правовою нормою ОСОБА_2 з боку держави зобов`язано отримати ліцензію) долучає до матеріалів справи саму ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), фактично спростовуючи свої ж доводи з приводу неотримання ліцензії.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до абзацу 5 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Окремо суд зауважує, що в протоколі про адмінстартивне правопорушення в силу вимог ст. 256 КУпАП повинно бути зазначено місце проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, водночас у наданому суді протоколі не вказано район в якому проживає ОСОБА_1 , тобто не у повній формі викладено відомості про місце проживання вказаної особи що унеможливлює суд належним чином сповістити ОСОБА_1 про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення.

Наведені вище обставини позбавляють можливості достовірно встановити обставини правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи та прийняти в ній рішення, що є безумовною підставою для повернення протоколу на доопрацювання для усунення недоліків.

При усуненні вказаних недоліків врахувати вимоги ст. 38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення, оскільки інкриміноване правопорушення згідно протоколу було вчинено 25.06.2020 року, акт фактичної перевірки датовано 06.07.2020 року, проте протокол про адміністративне правопорушення складено лише через два місяці, а саме 08.09.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256 268, 278 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП повернути до Головного управління ДПС у Донецькій області для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Яна Юріївна Кучко