Справа № 139/770/20
Провадження № 3/139/222/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року смт Муровані Курилівці Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , проживає в незареєстрованому шлюбі, на утриманні двоє малолітніх дітей, громадянина України,

В С Т А Н О В И Л А:

Щодо ОСОБА_1 направлено до суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Зокрема, ОСОБА_1 звинувачується в тому, що 14 серпня 2020 року за місцем свого проживання в с. Степанки Мурованокуриловецького району Вінницької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 насильство економічного, психологічного, сексуального характеру, заподіявши шкоду фізичному та психічному здоров`ю. Враховуючи обставину, що ОСОБА_1 21 травня 2020 року на підставі постанови судді Мурованокуриловецького районного суду від 21 травня 2020 року (а.с. 15) був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, його дії кваліфіковано працівниками поліції за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП як вчинені повторно протягом року.

ОСОБА_1 не визнав себе винним за таким звинуваченням і пояснив: Із ОСОБА_2 він проживає у незареєстрованому шлюбі сім років і має з нею двоє малолітніх дітей, а також двоє дітей від попереднього шлюбу ОСОБА_3 . Він періодично знаходиться на заробітках у м. Вінниці. Коли він дома, іноді вживає алкогольного сп`яніння після важкого робочого дня, але не дебоширить, а спокійно лягає спати. Його співмешканка негативно на це реагує, а тому часто провокує дома сварки. Зазначає, що подібні випадки у них часті. Крім того, його співмешканка часто залишає місце проживання і дітей без догляду. Так, з червня місяця діти перебувають під наглядом своїх бабусь, а ОСОБА_3 з учорашнього дня пропала з дому знову, хоча знаходиться у стані вагітності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що подія правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, взагалі була відсутня 14.08.2018 за адресою АДРЕСА_1 .

Так, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки події правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може розцінюватись як правопорушення, передбачене тією чи іншою статтею.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, на ствердження факту події вміненого правопорушення суду надано, зокрема, реєстраційну картку звернення (а.с. 6), з якої слідує, що ОСОБА_2 11 серпня 2020 року звернулася в телефонному режимі до певного (з документів справи не вбачається, до якого конкретно) органу з приводу того, що вона тривалий час потерпає від економічного, психологічного, сексуального насильства з боку свого співмешканця ОСОБА_1 . Це звернення того ж дня (11.08.2020) було направлено для розгляду до ГУНП у Вінницькій області. 14 серпня 2020 року це повідомлення рапортом прийнято до виконання Могилів-Подільським ВП (а.с. 4), а 26 серпня 2020 року Мурованокуриловецьким ВП Могилів-Подільського ВП (а.с. 2). Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення ОСОБА_2 (а.с. 8), в якому вона стверджує про тривале економічне, психологічне, сексуальне насильство з боку свого співмешканця ОСОБА_1 .

Таким чином, сама ОСОБА_2 ніде не зазначає, що подія домашнього насильства мала місце 14 серпня 2020 року, а її зверненням про таке насильство до певного органу (а.с. 6) взагалі спростовує таку подію саме 14 серпня 2020 року.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини). Тож, враховуючи вищезазначене, не вбачаю можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, факту події правопорушення саме 14 серпня 2020 року.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 254 КУпАП передбачено, що при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Завданням кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Встановлені під час розгляду справи обставини не підтверджують достовірність викладених у протоколі даних про подію вміненого правопорушення 14 серпня 2020 року, а інші докази, спростовують такий факт.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998, ЄСПЛ визнав кримінально правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що поданими до суду матеріалами не доведено належними доказами подію вчинення ОСОБА_1 о 17-ій годині 15 хвилин 14 серпня 2020 року домашнього насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 .

У разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 284, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: ____________