Справа № 466/9647/19 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 33/811/264/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ревер В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В. вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Льовова від 24 грудня 2019 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору в дохід держави.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зокрема клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали адміністративної справи №466/9647/19 вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду і таку слід повернути апелянту, виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до даної норми закону апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Днем винесення оскаржуваної постанови є 24 грудня 2019 року. Відповідно останнім днем для подачі апеляційної скарги у даній справі є 03 січня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.48), однак в судове засідання 24.12.2019 не з`явився.

Апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 лише 04 лютого 2020 року, по спливу місячного строку з дня постановлення рішення, мотивуючи пропуск строку тим, що отримав оскаржувану постанову лише 31 січня 2020 року, коли звернувся з відповідною заявою. При цьому, ОСОБА_1 не надав жодного підтвердження, що саме 31 січня 2020 року він отримав копію оскаржуваної постанови.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_1 будучи проінформованим про прийняте рішення 24 грудян 2019 року, вживав належних заходів для отримання у встановлені законом строки копії постанови, яку оскаржує в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 знав про день винесення постанови, протягом місяця не цікавився суттю прийнятого рішення, його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, на переконання апеляційного суду, не підлягає до задоволення. Підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин, не має.

З врахуванням наведенного, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід повернути, відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24 грудня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - повернути апелянту.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер